П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/21480/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гурін Дмитро Миколайович 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
28 серпня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.04.2021 форми «Ф» про визначення суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 №0118544-2407-0626, №0118545-2407-0626 та №0118546-2407-0626.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником
Позивач  не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу є власником ряду будівель і споруд.
Зокрема, згідно договору купівлі-продажу від 26.02.2020 ОСОБА_1 є власником: комплексу будівель та споруд, загальною площею 4112.18 кв.м., який складається з: корівника (літ. «А1, А2, АЗ») площею 3450,73 кв.м; кузні (літ. «Б») площею 41,11 кв.м.; скважини з будівлею (літ. «В») площею 24,08 кв.м.; башні водонапірної (літ. «Г») площею 8,53 кв.м.; конюшні (літ. «Д») площею 298,13 кв.м.; піднавісу (літ. «Н») площею 224,10 кв.м.; сінажної башні (літ. «Ж») площею 65,50 кв.м.
Згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2020 ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель зернового господарства загальною площею 1820,5 кв.м., які складаються з: зерносховища №1, зазначеного в плані літерою «А», площею 759,2 кв.м; зерносховища №2, зазначеного в плані літерою «Б», площею 152,1 кв.м; складу №3, зазначеного в плані літерою «В», площею 759,2 кв.м; складу-зерносховища №4, зазначеного в плані літерою «Г», площею 188,2 кв.м; вагової, зазначеної в плані літерою «Д», площею 37,7 кв.м.
Згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2020 ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель сушильного господарства загальною площею 1204,1 кв.м., які складаються зі: складу №1, зазначеного в плані літерою «А», площею 387,3 кв.м; сушарки, зазначеної в плані літерою «Б», площею 578,3 кв.м; навісу для сушарки, зазначеного в плані літерою «В», площею 238,5 кв.м; огорожі.
Згідно договорів купівлі продажу земельних ділянок та витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельні всі ділянки на яких розташовані вищезазначені будівлі та споруди мають цільове призначення «01.03 Для ведення особистого селянського господарства» .
ОСОБА_1 як власнику вказаних будівель нараховані суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300, у тому числі податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» від  21.04.2021:
- №0118544-2407-0626  у розмірі 7165,18 грн;
- №0118545-2407-0626 у розмірі 161848,55 грн;
- №0118546-2407-0626 у розмірі 4739,14 грн.
Позивач не погодився із вказаними рішеннями та звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, тому він може скористатись пільгою, встановленою підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України  платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та нежитлової нерухомості.
Згідно із підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктом 266.2.2 пункту266.2 статті266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
При цьому, виходячи із системного тлумачення вищевказаної норми ПК України зауважити, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю.
Згідно з пунктом "ж" підпункту266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Отже, у підпункті «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавцем використано правову конструкцію, яка передбачає одночасно дві умови для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме:
1) суб`єкт, який володіє об`єктами нерухомості повинен бути сільськогосподарським товаровиробником;
2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) повинен використовуватись безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такого сільськогосподарського товаровиробника.
Поняття ж "сільськогосподарський товаровиробник" визначено підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, згідно з яким це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Водночас, у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 АК України зазначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника встановлено виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники. Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235. пункту14.1 статті14 ПК України, застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.
Отже, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".
Відповідно до пунктів 5.2,5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» (зі змінами та доповненнями) виробники сільськогосподарської продукції - це сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
Відповідно до абзацу першого пункту 2-15 статті 2 Закону України від 24 червня 2004 року №1877-IV "Про державну підтримку сільського господарства України" сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, основною діяльністю якої є виробництво сільськогосподарської продукції та/або розведення, вирощування, вилов риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробка на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, а також здійснення операцій з її постачання, причому в такій діяльності питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що товарна сільськогосподарська продукція - це продукція сільськогосподарського виробництва, призначена для реалізації. Товарність сільськогосподарського виробництва прямо пов`язується з виробництвом продукції як товару, тобто кінцевою метою такої діяльності є відчуження сільськогосподарської продукції власного виробництва.
У розумінні наведених норм законодавства ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки зареєстрований фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність за наступними видами економічної діяльності 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, підтвердженням чого є виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до Державний класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, Затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, Клас 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.
Клас 1271 також охоплює такі підкласи: 1271.1 Будівлі для тваринництва; 1271.2 Будівлі для птахівництва; 1271.3 Будівлі для зберігання зерна; 1271.4 Будівлі силосні та сінажні; 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6 Будівлі тепличного господарства; 1271.7 Будівлі рибного господарства; 1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва; 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.
Зазначені будівлі та споруди, що належать ОСОБА_1 у розумінні Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000 відносяться до класу 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства та використовуються безпосередньо ОСОБА_1 у власній господарській діяльності.
Відповідно до рішення Бехівської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 14.06.2019 №194 «Про встановлення місцевих податків і зборів на 2020 рік» (далі - Рішення Бехівської сільської ради №194) встановлено на території Бехівської сільської ради податки і збори: 1.2 Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та затверджено: 2.3 ставки податку на нерухоме майно відмінні від земельних ділянок (додаток 1.2 до Рішення).
Відповідно до додатку 1.2 до Рішення Бехівської сільської ради №194 будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) звільнені від оподаткування (п.п. "ж", п.п.266.2.2, п.266.2, ст.266 ПК України).
Отже, будівлі та споруди, згідно наведеного переліку, що належать ОСОБА_1 звільнені від оподаткування за п.п. "ж", п.п.266.2.2, п.266.2, ст.266 Податкового кодексу України.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.