П О С Т А Н О В А
      І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
16 серпня 2023 року                                                                                              м. Київ
 
Справа №761/37856/20
Провадження № 22-ц/824/10591/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   
сторони:                            позивач               ОСОБА_1 ,
відповідач          ОСОБА_2 ,
            
розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Паруль Юлії Олегівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 
2023 року у справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам,
 
В С ТА Н О В И В:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року матеріали позовної заяви  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів з матері дитини та звільнення від сплати аліментів передано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.
Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у серпні 2009 року. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2009 року 
з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісяця.
Діти проживали разом з матір`ю.
В період часу з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2019 року син проживав разом 
з батьком.
Вказану обставину підтверджує і заява про захист прав, свобод та інтересів дитини та визначення її місця проживання, що подана до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (Органу опіки та піклування) від 25 квітня 2019 року від імені ОСОБА_6 , і складений протокол про адміністративне правопорушення від 11 травня 2019 року відповідно до якого вбачається, що 04 травня 2019 о 22 год.00 хв. за адресою: 
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не впускав додому свого сина ОСОБА_4 , постановою Шевченківського районного суду м. Києва цей протокол про адміністративне правопорушення був закритий у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Зазначав, що відповідачка не володіла інформацією про сина взагалі, в той час, як батько цікавився дитиною, намагався вплинути на його успішність, відвідував всі батьківські збори, сплачував добровільні внески щомісячно. 
На даний час відповідачка заперечує факт проживання сина з батьком та хоче стягнути аліменти за десять років, а також і за цей період.
ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати аліментів, присуджених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2009 року в період часу з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2019 року у розмірі 1/4 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за цей же період.
У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_2 просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. 
Відзив мотивований тим, що протягом тривалого часу вказане рішення суду 
в частині стягнення аліментів на дітей виконувалося позивачем час від часу та у вкрай недостатньому розмірі, хоча батько завжди мав регулярний заробіток. ОСОБА_4 протягом тривалого часу запевняв її, щоб виконавчий лист не подавала до виконавчої служби, адже все одно нічого не досягне, окрім погіршення відносин та припинення всілякого спілкування. Діти продовжували зростати, а разом з ними зростали і їх потреби. Батько лише час від часу почав приділяти увагу дітям. Врешті решт відповідачка змушена була звернутися до державної виконавчої служби з метою примусового стягнення аліментів на дітей.На підставі поданих документів 11 квітня 2019 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження.Крім того, у позивача утворилася заборгованість, яка станом на кінець березня 2021 року склала 110 267,90 грн. Письмові докази, які надав позивач вважав неналежними і недопустимими, оскільки заява від 25 квітня 2019 року, стосувалася захисту порушених житлових прав дитини та не містила тверджень про те, що 
ОСОБА_4 знаходиться на повному утриманні батька, додана до позову копія характеристики не містить інформацію щодо предмету доказування, а з постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та не проживає разом з батьком.
            У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 - адвокат 
Паруль Ю. О. просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідь на відзив мотивована тим, що державний виконавець здійснив розрахунок зі сплати заборгованості по аліментам з 2009 року, однак відповідачка пред`явила виконавчий лист до виконання через десять років, крім того позивач сплачував відповідачці аліменти на утримання дітей, внаслідок чого була перерахована сума боргу. Між сторонами існувала усна домовленість, що син проживає разом з батьком та за цей період часу аліменти ніхто нікому не платить, а довідка давала право проживати сину 
у гуртожитку, однак, його постійне місце проживання з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2019 року було з батьком, а на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 проживав у гуртожитку.
 
            Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам залишено без задоволення.
            Рішення суду мотивоване тим, що обставини наведені позивачем не доведені, час, протягом якого син проживав з батьком не підтверджений жодним доказом як і витрати, які понесені позивачем за той період на дитину. Недоведеність цих обставин, понесення матір`ю витрат на дитину надає змогу суду дійти висновку про тимчасову зміну місця проживання дитиною на не встановлений судом строк, що свідчить про відсутність підстав для звільнення його від обов`язку сплати аліментів, присуджених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2009 року в період часу з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2019 року щодо сина ОСОБА_4 .
            Додатквоим рішенням Оболонського районного суд ум. Києва від 14 червня 2023 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
            26 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Паруль Ю. О. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Оболонського районного судум. Києва від 23березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
            Апеляційна скарга мотивована тим, щосудом першої інстанції неповно з?ясовано обставини справи, оскільки клопотання про допит свідків було задоволено частково, що перешкодило суду з?ясувати обставини, що мають значення для справи та прийняти законне та справедливе рішення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 26травня 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Паруль Ю. О., на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 
2023 року у справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
Витребувано з Оболонського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 761/37856/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
27 червня 2023 року матеріали справи № 761/37856/20надійшли до Київського апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
            Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
 
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише 
у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
            Встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2009 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06 липня 
2009 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі вказаного рішення суду Оболонським районним судом м. Києва,
07 вересня 2009 року видано виконавчий лист № 2-3309. 
Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Норки Є. В. від 11 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3309.
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 756/14819/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: 
ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, рішенням у якій від 16 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено частково і стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно з 11 листопада 2019 року до 30 червня 2021 року.
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходилась справа 
№ 756/10750/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Норки Є. В., ухвалою у якій від 15 жовтня 2020 року заявлені вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Норки Є. В. в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за період з листопада 2012 року до липня 2014 року та з вересня 2014 року до листопада 2014 року і зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Норку Є. В. здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за періоди з листопада 2012 року до липня 2014 року та з вересня 2014 року до листопада 2014 року, з урахуванням фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, врахувавши при цьому те, що розмір аліментів на кожну дитину не може бути за цей період меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зі змісту цих судових рішень вбачається, що при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3309, державним виконавцем 24 липня 2019 року було здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам за період з 06 липня 2009 року по 01 липня 2019 року на суму 128 768,51 грн.
Згідно довідки-розрахунку від 25 березня 2021 року, заборгованість 
ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 110 267,90 грн.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з?ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Під час апеляційного перегляду справи Київським апеляційним судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо проживання дитини - ОСОБА_4 у період 
з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2019 року з батьком, що, на думку позивача є підставою для звільнення його від сплати аліментів за цей період.
Згідно із частиною першою і частиною третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-82 ЦПК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 у період з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2019 року проживав періодично то у батька, то у матері, а з вересня 2018 року зареєстроване його місце проживання у гуртожитку коледжу.
Надана позивачем характеристика з місця навчання сина, в якій зазначено, що позивач цікавиться дитиною та намагається вплинути на успішність сина, не 
є обставинами, що слугують підставою для звільнення від сплати аліментів.
 
Крім того, твердження позивача, що відповідачка не утримувала сина за період 
з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2019 року, доказами не підтверджено, спростовано показами свідків, самого позивача та показами ОСОБА_4 , які давав пояснення у суді першої інстанції.
Посилання позивача на зміст заяви від 25 квітня 2019 року про захист прав, свобод та інтересів дитини та визначення її місця проживання (а.с.11-12), в якій зазначено, що « ОСОБА_4 проживає у квартирі батька трохи більше останнього року» не може слугувати єдиною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки не узгоджується 
з іншими зібраними у справі доказами.
На думку суду, предметом доказування у цій справі є погоджена між батьками зміна місця проживання сина, висловлене дитиною, яка досягла 14-річного віку, бажання проживати саме з батьком, фактичне проживання дитини з батьком протягом певного періоду, повне матеріальне забезпечення дитини батьком у період його проживання з ним.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині вимог про звільнення від сплати аліментів за період з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2019 року, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, з яким закон пов?язує наявність підстав для задоволення таких вимог.
 
Щодо стягнення аліментів
 
Київський апеляційний суд зазначає, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно зі статтею180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Аналіз наведених норм матеріального права, які регулюють право на отримання аліментів на неповнолітню дитину, дає підстави зробити висновок про те, що аліменти присуджуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина, при цьому, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частина друга стаття 155 СК України).
Разом з цим статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Оскільки за обставин цієї справи відсутні підстави для задоволення позовних вимог про звільнення від сплати аліментів за період з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2019 року 
у зв?язку із їх недоведеністю, підстав для задоволення вимог про стягнення аліментів за вказаний період немає.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального 
і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23березня 2023 року- без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат відповідно до статті 1541 ЦПК України апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Паруль Юлії Олегівнизалишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23березня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач:                                                                А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                                   Л.Д. Поливач
 
                                                                                               О.І. Шкоріна