ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року	Львів	Справа № 460/51670/22 пров. № А/857/6928/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року, головуючий суддя – Друзенко Н.В., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату податкового боргу (недоїмки),-

                                                      В С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 року позивач – ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області від 08.12.2021 року № 0030190-1303-1708 про сплату податкового боргу на загальну суму 10 488,03 грн., який складається: 2 984,38 грн. - штрафні санкції, 7 503,65 грн. - пеня.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що передумовою та підставою для надсилання платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу є наявність у платника такого податкового боргу. У відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив, що сума штрафної санкції становить 1492,19 грн за порушення термінів сплати податкових зобов`язань, визначених актом перевірки №00263/1751/350219073 від 25.05.2012 року (податкове повідомлення-рішення від 17.09.2015 року №0023761700). Однак, у податковій вимозі від 08.12.2021 року №0030190-1303-1708 зазначено суму штрафної санкції 2984,18 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області від 08.12.2021 року № 0030190-1303-1708 про сплату податкового боргу на загальну суму 10 488,03 грн.,  в тому числі 2 984,38 грн - штрафні санкції, 7 503,65 грн – пеня; визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Рівненській області щодо несписання податкового боргу ОСОБА_1 у розмірі 8 995,84 грн, як безнадійного; зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області прийняти рішення про списання податкового боргу ОСОБА_1 у розмірі 8 995,84 грн, як безнадійного.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом попередньої інстанції неправильно застосовано норму статті 102 ПК України та не враховано виключення саме пункту 59.1 ст. 59 ПК України щодо строку давності та їх обчислення.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 отримав податкову вимогу форми «Ф» від 08.12.2021 року №0030190-1303-1708 про те, що станом на 07.12.2021 року сума його податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб становить 10 488,03 грн., в тому числі: штрафні санкції – 2 984,38 грн, пеня – 7 503,65 грн.
Не погоджуючись з вказаною податковою вимогою, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач фактично зменшив суму штрафних санкцій, зазначених в оскаржуваній податковій вимозі, однак контролюючий орган не виконав вимог п.60.4 ст.60 ПК України, так як не відкликав цю податкову вимогу. Також контролюючий орган не ініціював процедуру стягнення з позивача податкового боргу шляхом звернення до суду з позовом у межах 1095 днів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 101 ПК України закріплені положення щодо списання безнадійного податкового боргу.
Відповідно до п.101.1. ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
101.2. Під терміном "безнадійний" розуміється (серед іншого):
101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
101.4. Органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.
101.5. Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за №844/24376 (далі - Порядок №577).
Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку №577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.09.2018 року по справі №813/4430/16, від 09.07.2019 року по справі № 0240/2269/18-а, від 09.03.2021 року у справі № №300/2353/19.
Відповідно п.102.4. ст.102 Податкового кодексу України у разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Таким чином, право контролюючого органу на стягнення податкового боргу припиняється не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Враховуючи викладене та той факт, що по податковому боргу сплинув строк для стягнення заборгованості, передбачений статтею 102 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач, не приймаючи у даному випадку рішення про списання податкового боргу, який набув статусу безнадійного, діяв всупереч вимогам Порядку № 577.
При цьому, колегія суддів бере до уваги абз. 3 пункту 59.1 статті 59 в редакції Закону №1072-IX від 04.12.2020 року який передбачає, що строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак податковий боргу набув статусу безнадійного до набрання чинності Закону №1072-IX, а відтак не можу бути застосованим до спірних правовідносин.
В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.
Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, через що такі задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №460/51670/22 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Ніколін