УХВАЛА

22 серпня 2023 року
м. Київ

справа №380/9508/22
адміністративне провадження №К/990/27229/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Кашпур О.В., Смоковича М.І., 
перевіривши касаційну скаргу Державної митної служби України 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2023 року
у справі №380/9508/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці та Державної митної служби України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 09 червня 2022 року №3-дс, яким було оголошено догану начальнику митного поста «Городок» Львівської митниці Лецику Олегу за вчинення дисциплінарного проступку - прогулу (у тому числі відсутності на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 16 червня 2022 року №4-дс, яким було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинено державну службу начальнику митного поста «Городок» Львівської митниці Лецику Олегу за вчинення систематичного (повторно протягом року) дисциплінарного проступку у вигляді прогулу без поважних причин та припинено дію контракту про проходження державної служби від 01 листопада 2021 року № 65;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста «Городок» Львівської митниці;
- стягнути з Львівської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 червня 2022 року по дату набрання рішенням по справі законної сили, з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2023 року,  адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №4-дс від 16.06.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинено державну службу начальнику митного поста «Городок» Львівської митниці Лецику Олегу за вчинення систематичного (повторно протягом року) дисциплінарного проступку у вигляді прогулу без поважних причин, припинивши дію контракту про проходження державної служби від 01.11.2021 №65.
Поновлено ОСОБА_1 з 17.06.2022 року на посаді начальника митного поста «Городок» Львівської митниці.
Стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.06.2022 по 01.02.2023 в сумі 269629,12 гривень з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державною митною службою України подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Перевіривши касаційну скаргу представника позивача, Судом встановлено, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки ним не обгрунтовано підставу, на якій подана касаційна скарга, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник у тексті касаційної скарги посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №810/1224/17 та постанови Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №818/501/16, від 03 жовтня 2019 року у справі №818/3584/15, від 16 жовтня 2019 року у справі №805/3724/15-а, від 20 грудня 2021 року у справі №761/7661/20, від 20 січня 2020 року у справі №466/150/17, від 12 лютого 2020 року у справі №345/472/19, від 12 лютого 2020 року у справі №760/4126/18-ц, від 18 березня 2020 року у справі №643/12579/18, від 27 травня 2020 року у справі №755/6249/18, від 03 червня 2020 року у справі №766/7760/17, від 21 квітня 2021 року у справі №640/15754/19, від 03 березня 2021 року у справі №813/1475/17, від 01 березня 2018 року у справі № 826/22282/15, від 31 січня 2019 року у справі №806/1772/18, від 21 квітня 2021 року у справі №480/2675/20. 
Водночас вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму ч. 7 статті 66 Закону України «Про державну службу» без урахування висновків щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладених у перелічених вище постановах.
Перевіривши вказані постанови, слід зазначити, що не всі містять посилання на норму ч. 7 статті 66 Закону України «Про державну службу», а також прийняті у порядку цивільного судочинства, а скаржником не доведено подібності правовідносин у вказаних справах та даній справі.
Слід зазначити, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.
Зважаючи на те, що скаржником не конкретизовано, які саме постанови Верховного Суду не враховано судом апеляційної інстанції, а Верховний Суд не може самостійно визначити підставу касаційного оскарження, Суд вважає необгрунтованою підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Отже у разі не зазначення в касаційній скарзі підстав (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.
Крім того, відповідно до вимог частини 4   статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Підпунктом 3 пункту 3 частини другої  статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон України №3674-VI) визначено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої   статті 4 Закону України "Про судовий збір",  за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір",  за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 1  відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2481,00 грн.
З оскаржуваних судових рішень вбачається, що судом задоволено 1 вимогу немайнового характеру та похідну від неї, а також 1 вимогу майнового характеру.
Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 7377, 38 грн (2481,00 грн х 0,4) + (269629,12 х 1%) х200%).
Отже, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 7377, 38 грн.
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції:
- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням;
- документ про сплату судового збору в розмірі 7377, 38 грн.
Реквізити для сплати судового збору:   Отримувач коштів  ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102,  код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783,   банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача   31219207026007,   код банку отримувача (МФО)    899998,  номер рахунку отримувача (стандарт IBAN)     UA288999980313151207000026007,     код    класифікації доходів бюджету    22030102, найменування податку, збору, платежу    судовий збір (Верховний Суд, 055),  символ звітності банку 207,   призначення платежу   *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Керуючись статтями  330, 332 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі №380/9508/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -  залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                          О. В. Кашпур
                                                                                                                   М. І. Смокович