ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6893/23 Справа № 199/6577/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі: 
       головуючого – Пищиди М.М.
       суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
       за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.07.2021 року між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та відповідачем було укладено публічний договір фінансового лізингу №APDN000000000138759, відповідно до якого ТОВ “АВТОКРЕДИТ ПЛЮС” на умовах фінансового лізингу був переданий позивачу у фінансовий лізинг автомобіль марки CHEVROLET, модель BOLT EV, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний помер НОМЕР_2 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .
       Договір фінансового лізингу укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем 08.07.2021 року Заяви №APDN000000000138759 про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, який розміщений на сайті позивача, https://planetavto.ua/, із додатком №1 Специфікація та Акт приймання-передачі та Додатком 2 Графік платежів.
       Крім того, між ПАТ «Страхова група «ТАС» (страховик), відповідачем (страхувальник) та позивачем (вигодонабувач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FA-00141459 від 08.07.2021 року.
       Позивачем було належним чином виконано свої зобов`язання за договором фінансового лізингу та 14.07.2021 року згідно «Специфікації та Акту приймання-передачі», що є додатком №1 до договору фінансового лізингу було передано відповідачу автомобіль марки CHEVROLET, модель BOLT EV, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 у справному стані, без ушкоджень, в повній базовій конструкції колісного транспортного засобу, що відповідає встановленим виробником вимогами, жодних претензій до автомобіля та укладеного договору відповідач не мала.
       Пунктом 4.2 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу; комісію лізингодавцю за надання об`єкту лізингу, відсотки за користування об`єктом лізингу; комісію за проведення щомісячного моніторингу об`єкта лізингу; платежі по відшкодуванню витрат адміністративних штрафів, пов`язаних з порушеннями лізингоодержувача, платежі по відшкодуванню інших витрат лізингодавця, що пов`язані з виконанням цього договору (в т.ч. не зазначені в Договорі, але що можуть виникнути у лізингодавця при виконанні договору).
       В теперішній час, відповідач умови договору не виконає, користується автомобілем, не повертаючи його та не сплачуючи заборгованість за договором фінансового лізингу, чим позивачу спричинені значні збитки.
       Станом на 01.09.2022 року прострочена заборгованість за договором фінансового лізингу №APDN000000000138759 від 08.07.2021 року складає: 525946,44грн. (в т.ч. прострочений страховий платіж – 15696,63).
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену заборгованість у сумі 510249,81грн. (за вирахуванням простроченого страхового платежу - 15 696,63), в т.ч.: по вартості предмету лізингу - 448919,87грн.; за відсотками - 2,53 грн.; за комісією - 61327,41 грн.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу — відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір фінансового лізингу №APDN000000000138759, відповідно до якого ТОВ “АВТОКРЕДИТ ПЛЮС” на умовах фінансового лізингу був переданий позивачу у фінансовий лізинг автомобіль марки CHEVROLET, модель BOLT EV, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний помер НОМЕР_2 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .
       Договір фінансового лізингу укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем 08.07.2021 року Заяви №APDN000000000138759 про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, який розміщений на сайті позивача, https://planetavto.ua/, із додатком №1 Специфікація та Акт приймання-передачі та Додатком 2 Графік платежів.
       Крім того, між ПАТ «Страхова група «ТАС» (страховик), відповідачем (страхувальник) та позивачем (вигодонабувач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FA-00141459 від 08.07.2021 року.
       Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нікчемний правочин не створює будь-яких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. 
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
       Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).        
       Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
       Виходячи з аналізу норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору з урахуванням правил статті 628 ЦК України.
       За імперативним положенням статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).
       Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою–третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
       Отже, оспорюваний договір, підписаний сторонами, є в цілому нікчемним, тобто розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені.
       Відповідно до статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Договір про фінансовий лізинг №APDN000000000138759, укладений між сторонами є нікчемним, тому не створив юридичних наслідків для відповідача у вигляді сплати платежів за договором та відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням договору.
       Посилання заявника на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 910/2240/19, від 08 жовтня 2019 року у справі № 910/2153/19, від 31 жовтня 2019 року у справі № 910/2219/19, від 21 листопада 2019 року у справі № 910/2233/19, від 15 січня 2020 року у справі № 910/2242/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 910/2117/19, є безпідставними, оскільки у цих справах спір стосувався правовідносин, які виникли між юридичними особами.
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.
       Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
       Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» — залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: