ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 червня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/6956/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро    апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення    Запорізького    окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (суддя Татаринов Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління    Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити пені дії-,
                                                            
                                                             В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся    до Запорізького     окружного адміністративного суду     з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про:  
- визнання протиправним рішення (дії) відповідача щодо зменшення призначеної  йому пенсії  відповідно до статей 43 і 63 Закону України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України  «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»  від 11 листопада 2015 року  № 988 з 82 % до 70% відповідних сум грошового забезпечення з обмеженням її виплати максимальним розміром;
- зобов`язання  відповідача провести перерахунок з 01 грудня 2019  та подальшу виплату пенсії у відповідності до статей 43 і 63 Закону України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  від  09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України  «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»  від 11 листопада 2015 року № 988 з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 19 липня 2021 року № 33/28-1496, виданої Державною установою  «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області»,  з урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року  позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної  позивачу пенсії з 82% до 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року. Зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, з урахуванням виплачених сум, призначеній відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року зазначених в довідці виданій Державною установою  Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області  від 09 липня 2021 року  № 33/28-1496. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив    скасувати рішення Запорізького    окружного адміністративного суду від 28.02.2023 в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що його пенсію було обмежено відповідачем у жовтні 2022 року  максимальним розміром,  що є порушенням його прав. 
Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги    в зв`язку з наступним.
Судом встановлено, що в грудні 2005 р.  позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, виходячи з 82% відсотків грошового забезпечення та позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від  05 серпня 2022 року у справі № 280/386/22  визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати основного розміру пенсії  позивачу з 01 грудня 2019 року як пенсіонера органів внутрішніх справ на підставі довідки від 19 липня 2021 року №33/28-1496 про грошове забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премії.
На виконання вищезазначеного рішення суду, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01 грудня  2019 року  на підставі довідки про оновлений розмір грошового забезпечення у розмірі 70% від грошового забезпечення.
Позивач звернувся до відповідача та у відповідь отримав лист від 05 грудня 2022 року, у якому зазначено, що на виконання рішення суду по справі № 280/386/22 Управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року, за умовами статті 13 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою максимальний розмір пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. У рішенні відповідача зазначено, що рішенням суду на Головне управління не покладено зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром (а.с. 24)
З підстав зменшення основного розміру пенсії, вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За унормуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржено, лише, в частині відмови у задоволенні позову, то суд апеляційної інстанції переглядає рішення в цій частині.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, виконуючи рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від  05 серпня 2022 року у справі № 280/386/22, провів перерахунок пенсії позивача за вислугу років на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, при цьому обмежив пенсію позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.
Надаючи оцінку діям відповідача щодо обмеження пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів апеляційної зауважує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999  №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, про необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, які  як  під час проходження служби, так і після її закінчення у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язаних з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту, саме, цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Згідно з ч. 7 ст .43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
При цьому,  Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016  №7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10  740 грн.
У рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту, а обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262), порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20.12.2016 втратили чинність положення частини 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ (у редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VІІІ) максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10  740 грн.
Водночас, з огляду на п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом,  не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI, цей Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу 11 підпункту 11 та абзацу 138 підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року.
Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015  № 911-VІІІ дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
Отже обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.
Викладене узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 15.04.2019  у справі № 127/4270/17 (провадження № К/9901/33880/18).
Вказані обставини дають підстави для висновку про безпідставність застосування відповідачем до позивача обмеження пенсії максимальним розміром на підставі вимог Закону № 3668, оскільки пенсія позивачу призначена з 2005 року.
Слід зазначити, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII), десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили  працездатність, введено в дію Законом № 3668, яким внесено зміни у статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII), шляхом викладення її в редакції Закону № 3668.
Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII) та положення частини 1 статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII).
При цьому положення статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон №2262), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII), тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин  змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII), з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. №7-рп/2016 та Законом № 3668  у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому, відповідачем у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд  апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони суперечать один одному.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що  норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема,  у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади  зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016  № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2021  у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022  у справі № 240/7087/20, від 17.02.2022 у справі № 640/11168/20 у подібних правовідносинах.
Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову  - скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позову.
У зв`язку із частковим скасуванням судового рішення і задоволенні позову стягненню з відповідача підлягає сплачений позивачем за подачу позову  і апеляційної скарги судовий збір в розмірі  2106,60 грн.
Керуючись ст. ст.  315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -    
                                                 
                                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1     - задовольнити.
Рішення     Запорізького    окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року – скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо  зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії   без обмеження максимального розміру.
      Зобов`язати  Головне управління    Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії відповідно до статей 43 і 63  Закону України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.   
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути на користь   ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління    Пенсійного фонду України в Запорізькій області  (місцезнаходження юридичної особи:   пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 20490012) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2106,60 (дві тисячі сто шість гривень) 60 копійок.
                    Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова