П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/11837/22	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:
-визнати протиправними дії щодо застосування грудня 2015 року та січня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 04.12.2017, включно;
-стягнути   індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року в сумі 70 411,97 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017, позивач, покликаючись на абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, зазначав, що базовим місяцем, при її розрахунку, повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодавчому рівні, посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалося.
При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, позивач наголошував на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо визначення місяця обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, не є дискреційними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1  – задоволено частково.
Визнано протиправними дії щодо застосування грудня 2015 року та січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 04.12.2017, включно.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017, включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні частини позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованої суми індексації суд відмовив.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав, що позивач має беззаперечне право на індексацію грошового забезпечення за спірний період, яке прямо передбачене Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». 
При цьому, суд встановив, що на виконання рішення суду відповідач за спірний період здійснив розрахунок індексації грошового забезпечення позивачу із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін грудень 2015 року та січень 2016 року, у зв`язку з чим визнав такі дії протиправними.
Водночас, суд вважав, що належним способом захисту порушених прав є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у спірний період та зазначив, що визначення розміру індексації грошового забезпечення, що підлягає виплаті позивачу, належить до компетенції відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та відзиву.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача нарахованої суми індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції, в цій частині, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 та у постанові від 06.04.2023 року у справі 400/9920/21, зазначає, що застосований судом спосіб захисту не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини. 
Окрім цього, скаржник зазначає, що існує велика ймовірність того, що відповідач на свій розсуд неправильно розрахує індексацію грошового забезпечення, що може спричинити необхідність подальшого звернення до суду за захистом порушених відповідачем прав.
ОСОБА_1 просить змінити третій абзац резолютивної частині рішення та стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017 із застосування місяцем обчислення індексу споживчих цін – січень 2008 року у сумі 70 411,97 грн.

ВЧ НОМЕР_1 у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить в задоволенні скарги відмовити та взагалі заперечує право позивача на проведення індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.12.2017 №249 старший лейтенант ОСОБА_1 заступник командира інженерного загону по роботі з особовим складом, звільнений з військової служби та з 04.12.2017 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
У період проходження військової служби, відповідач не в повному обсязі здійснював нарахування грошового забезпечення, а саме у період з 01.12.2015 по 04.12.2017 не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача  із заявою про виплату індексації грошового забезпечення.
У відповідь на зазначену заяву ВЧ НОМЕР_1 повідомила, що у спірний період у Міністерства оборони України не було фінансової можливості виплачувати індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №420/710/20 задоволений позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 в частині невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.12.2017 року. 
11.05.2022 на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти в розмірі 3 239,81 грн.
Позивачу нарахована індексація грошового забезпечення в сумі 3289,15 грн. із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін - грудень 2015 року. При цьому, за період грудень 2015 - травень 2016 року індексація грошового забезпечення скала 0 грн., червень 2016 - листопад 2016 - по 59,45 грн. щомісяця, грудень 2016-лютий 2017 - 134,40 грн. щомісяця, березень-квітень 2017 - 200 грн. щомісяця, травень 2017 - 210,50 грн., червень-серпень 2017 - по 279,54 грн., вересень-листопад 2017 - по 341,85 грн. щомісяця, грудень 2017 - 54,57 грн.
Позивач вважає, що індексація грошового забезпечення виплачена йому у розмірі меншому ніж передбачено чинним законодавством, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26.01.2022 ухвалив постанову у справі №400/1118/21, в якій висловив правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.
У цій справі Верховний Суд з аналізу положень Закону №1282-ХІІ, положень Постанови №704, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №1294), Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі – порядок №1078) виснував, що січень 2008 року є місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців у спірний період.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення обґрунтовано врахував висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26.01.2022 у справі №400/1118/21.
Втім, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі 400/3826/21, стверджує, що зобов`язання судом першої інстанції ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період із застосуванням місяцем підвищення індексу споживчих цін - січень 2008 року є усіченим способом захисту порушених прав та не відповідає принципу юридичної визначеності.
На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року у сумі 70 411,97 грн.

Відповідаючи на вказаний довід скаржника, колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21 вирішуючи питання щодо належного способу захисту права позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення, серед іншого зазначив, що суд має дослідити питання обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку суми індексації грошового забезпечення за спірний період.
Дослідивши наданий представником позивача розрахунок індексації за період з 01.12.2015 по 04.12.2017, врахувавши коефіцієнт індексації та прожитковий мінімум, перевіривши наведений розрахунок на Калькуляторі розрахунку суми індексації зарплати (https://ips.ligazakon.net/calculator/zp) та на офіційному сайті Мінфіну України (https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/indexing/), колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право на виплату індексації за період з 01.12.2015 по 04.12.2017 із застосуванням базового місяця січень 2008 року в сумі 70 411,97 грн.
Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та обмежене фінансування жодним чином не може впливати на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

Стосовно вимог скаржника в частині задоволення його позовних вимог шляхом стягнення з відповідача вищезазначеної суми індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до  статті 129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України;      судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному  законом  порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених  статтею 129-1 Конституції України, а також статтями  14  та  370 КАС України.
Як мовилося вище позивач обрав спосіб відновлення порушеного права стягнення конкретних сум. 
Проте, колегія суддів зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості за індексацією, не є власністю ВЧ НОМЕР_1 , не знаходяться на його рахунках. Фактичне, виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.
Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (ВЧ НОМЕР_1 ) коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в оскаржуваній частині, мають бути задоволені шляхом зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 70 4011,97 грн.
Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її часткового задоволення.
Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, оскільки суд першої інстанції не визначив розмір індексації грошового забезпечення, що належить виплаті позивачеві, колегія суддів вважає, що судове рішення слід змінити в цій частині. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.
За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року – змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції:
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.12.2017, включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року в сумі 70 411 (сімдесят тисяч чотириста одинадцять) гривень 97 копійок, з урахуванням раніше виплачених сум.»

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

суддя                                                                                           Ю. М. Градовський

суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

          Повне судове рішення складено 05.10.2023.