ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 820/4643/16
касаційне провадження № К/9901/31574/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової  Р.Ф.,  Хохуляка В.В., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові МГУ ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 (суддя Полях Н.  А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 (головуючий суддя - Перцова Т.  С., судді - Жигилій С.  П., Дюкарєва С.  В.) у справі за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові МГУ ДФС до Комунального підприємства «Хаківводоканал» про стягнення податкового боргу, ? 
У С Т А Н О В И В:
Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Харкові МГУ ДФС (далі - позивач, Інспекція, податковий орган) звернулася до Комунального підприємства «Харківводоканал» (далі - відповідач, Підприємство, платник податків) із а позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відкритих рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в рахунок погашення податкового боргу 33685929,52 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Інспекція зазначила, що станом на 27.10.2016, з урахуванням часткового погашення боргу, за КП «Харківводоканал» рахується податковий борг з податку на додану вартість у загальному розмірі 33685929,52 грн, який виник 30.05.2016 у зв`язку з несплатою узгоджених грошових зобов`язань. У зв`язку із наявністю боргу відповідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Підприємству в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 07.06.2016 № 7-17, яку йому вручено 09.06.2016. Враховуючи, що вказаний податковий борг не було сплачено відповідачем в повному обсязі, Інспекція вважає, що в силу приписів статті 20 ПК України у податкового органу виникло право на стягнення податкового боргу з відкритих у банках рахунків платника податків на підставі статті 95 ПК України.
Харківський окружний адміністративний суд постановою від 28.11.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017, у задоволенні позову відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту щодо порядку погашення податкового боргу КП  «Харківводоканал», передбачений статтею 95 ПК України. 
Інспекція, не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі. 
В касаційній скарзі позивач зазначає про помилковість висновків судів попередніх інстанцій та прийняття ними рішень із порушенням норм матеріального права та неправильного застосування норм процесуального права. Скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій не врахована судова практика погашення податкового боргу комунального підприємства, яка передбачає спершу здійснення заходів, визначених у статті 95 ПК України, а тільки потім, якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, вчинення дій, передбачених статтею 96 ПК України, зокрема, посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 07.04.2015 по справі № 21-104а15.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13.05.2017 відкрив касаційне провадження у справі.
КП «Харківводоканал» скористалося наданим процесуальним законодавством правом та подало до суду заперечення щодо змісту і вимог касаційної скарги, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, з мотивів, викладених у оскаржуваних судових рішеннях.
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27.07.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та витребував матеріали справи із суду першої інстанції, а ухвалою від 10.07.2023 - визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи і призначив попередній розгляд справи на 11.07.2023.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій у цій справі, КП «Харківводоканал» (код ЄДРПОУ - 03361715), зареєстроване у встановленому законом порядку Виконавчим комітетом Харківської міської ради в якості юридичної особи 18.05.1995 за № 14801200000010649, та перебуває на обліку в Інспекції як платник податків.
Згідно з підпунктами 1.2., 1.3 Розділу І Статуту КП «Харківводоканал» підприємство належить до комунальної власності територіальної громади м.   Харкова.
Засновником підприємства є Харківська міська рада. Власником підприємства є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради.
Підприємство як юридична особа, має відокремлене майно, яке передане йому засновником на праві господарського відання, самостійний баланс, поточні, валютні, та інші рахунки в установах банків, знак для товарів та послуг, фірмовий знак, круглу печатку та кутовий штамп зі своєю назвою та ідентифікаційним кодом (пункт 2.3 Статуту).
Майно підприємства знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова та закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Основні фонди передаються підприємству власником на підставі відповідного договору укладеного з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (п.5.2. Статуту). 
На час розгляду справи Підприємство має непогашений податковий борг з податку на додану вартість, загальна сума якого складає 33685929,52 грн, що підтверджується обліковою карткою платника податків.
Указаний податковий борг виник внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість на підставі:
податкових декларацій з ПДВ: № 9081964204 від 20.05.2016 за квітень 2016 року,   № 9103019747 від 21.06.2016 за травень 2016 року, № 9125804397 від 20.07.2016 за червень 2016 року, № 9173425997 від 20.09.2016 за серпень 2016 року, № 9150192673 від 18.08.2016 за липень 2016 року; уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок: № 9091847683 від 06.06.2016 за період квітень 2016 року, № 9177253007 від 26.09.2016 за період вересень 2015 року, №9177252053 від 26.09.2016 за період березень 2016 року, № 9177256720 від 26.09.2016 за період вересень 2015 року, № 9177267399 від 26.09.2016 за період січень 2016 року, № 9177268940 від 26.09.2016 за період жовтень 2015 року, № 9177430963 від 27.09.2016 за період жовтень 2015 року.
Судами встановлено, що первинно податковий борг виник з 30.05.2016 у зв`язку з несплатою поточних грошових зобов`язань, самостійно задекларованих платником податків.
Також судами встановлено, що за результатами розгляду заяви КП  «Харківводоканал» № 03361715, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників стосовно відповідача було прийнято рішення № 19 про розстрочення грошових зобов`язань під проценти з ПДВ (код бюджетної класифікації 14010100) на суму 1234900,00 грн на період з 30.04.2016 по 30.12.2016. 
Відповідно до вказаного рішення між податковим органом та КП «Київодоканал» укладено договір про розстрочення грошових зобов`язань від 30.04.2016 № 9, предметом якого є надання КП «Київодоканал» розстрочення сплати грошових зобов`язань на загальну суму 1234900,00 грн під проценти строком з 30.04.2016 по 30.12.2016.
Умовами договору передбачено, що розстрочені суми грошових зобов`язань та суми нарахованих процентів, що залишилися не сплаченими на день прийняття рішення про скасування розстрочення, орган ДФС має право стягувати у порядку, встановленому законодавством про стягнення податкового боргу (Розділи І та ІІ вказаного договору).
У зв`язку із наявністю боргу, відповідно до вимог статті 59 ПК України, Підприємству в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 07.06.2016 № 7-17, яку вручено 09.06.2016. 
У зв`язку з несплатою узгоджених сум грошових зобов`язань в повному обсязі та в силу приписів статті 20 ПК України, Інспекція звернулася до суду із цим позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. 
Згідно зі статтею 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, зокрема, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ним Кодексом та іншими законами.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється положеннями статей 95 - 99 ПК України.
Правовідносини щодо погашення податкового боргу державних або комунальних підприємств регулюються спеціальними нормами, зокрема статтею 96 ПК України, що зумовлено особливою метою створення таких підприємств, яка у більшості випадків пов`язана із здійсненням соціальних функцій (комунальні підприємства) та із захистом загальнодержавних інтересів (казенні підприємства).
Пунктом 96.2 статті 96 ПК України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків; досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.
За правилами пункту 96.3 статті 96 ПК України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.
У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.
Системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок податкового органу звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу (органу місцевого самоврядування), в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно, виникає у разі отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог або не отримання відповіді, однак в будь-якому випадку за умови що сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, не покриває суму його податкового боргу або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.
Передумовою звернення контролюючого органу до органу виконавчої влади в порядку статті 96 ПК України є вжиття ним заходів щодо виявлення майна боржника-комунального підприємства та встановлення неможливості внесення такого майна в податкову заставу внаслідок його відсутності.
Застосування процедури, передбаченої статтею 96 ПК України, є допустимим за умови неможливості стягнення податкового боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника податків, у порядку встановленому статтею 96 ПК України. 
Судами встановлено, що КП «Харківводоканал» належить до комунальної власності територіальної громади м. Харків. Майно підприємства перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Харкова та закріплене за Підприємством на праві господарського відання. 
У свою чергу, судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекція не зверталася до органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить майно відповідача, з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу КП «Харківводоконал», який виник після 07.09.2016, як це передбачено положеннями пункту  96.1 статті 96 ПК України. 
З огляду на це, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем недодержано встановленого статтею 96 ПК України порядку стягнення податкового боргу з державного (комунального) підприємства, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах, що унеможливлює задоволення адміністративного позову.
Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що ним були вчинені всі дії, передбачені даною нормою, щодо стягнення податкового боргу комунального підприємства, який виник з 30.05.2016, зокрема, докази внесення в податкову заставу майна боржника та продажу такого заставного майна, отримання недостатньої суми грошових коштів від продажу внесеного в податкову заставу майна або відсутність у відповідача майна, що може бути внесено в податкову заставу та відчужено тощо.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95. 2 статті 95 ПК України). 
Матеріалами справи підтверджується, що КП «Харківводоконал» було направлено податкову вимогу форми «Ю» від 07.06.2016 №7-17, яку отримано ним 09.06.2016 року.
Отже, зважаючи на пункт 95.2. статті 95 ПК України недостатність майна повинна бути встановлена станом не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги (не раніше 07.09.2016 року у даній справі).
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 по справі № 820/669//15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 22.09.2016, встановлено, що актом опису майна у податкову заставу, складеним 26.12.2014 податковим керуючим Інспекції підтверджена відсутність у КП  «Харківводоконал» майна, що може бути описано у податкову заставу. Також, зроблено висновок про те, що порядок погашення податкового боргу КП «Харківводоканал», як підприємства комунальної власності, яке має непогашений податковий борг, та в якого відсутнє власне майно, передбачений положеннями статті 96 ПК України. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що після 26.12.2014 (дата складення акту опису майна відповідача у податкову заставу) та винесення в подальшому податкової вимоги форми «Ю» від 07.06.2016 №7-17, яка вручена відповідачу 09.06.2016, інший акт опису майна відповідача у податкову заставу не складався.
Посилання на акт опису майна у податкову заставу від 26.12.2014, як на підтвердження відсутності майна, не є обґрунтованим, оскільки останній передує даті складання податкової вимоги (07.06.2016), на підставі якої позивач просить суд стягнути податковий борг.
Інших заходів, окрім формування та направлення вказаної податкової вимоги боржнику, спрямованих на погашення податкового боргу КП «Харківводоконал» по даній справі, а саме - щодо встановлення відсутності відповідного майна на момент, коли у податкового органу виникло право на стягнення податкового боргу, позивачем не вчинялось.
За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення податкового боргу з банківських рахунків відповідача, оскільки позивачем не дотримано порядок стягнення податкового боргу з державного підприємства визначений статтею 96 ПК України.
Також колегія суддів зазначає, що наведена податковим органом судова практика (постанова Верховного Суду України від 07.04.2015 у справі № 21-104а15) не може братися судами до уваги як аргумент на підтвердження правильності правової позиції позивача у цій справі, оскільки доводи, наведені у вказаній постанові не стосуються механізму застосування статті 95 чи 96 ПК України, а вирішують питання подібності правовідносин, до яких Вищим адміністративним судом України були застосовані різні норми права. 
Частиною четвертою статті 328 КАС України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. 
Колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.
Ураховуючи, що суди першої та апеляційної інстанції прийняли рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові МГУ ДФС залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   В.В. Хохуляк