ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року                                                    м. Дніпро         Справа №  908/2437/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.
при секретарі судового засідання: Грачові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Боєва О.С.) від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22

за позовом позивача-1: ОСОБА_1 , РНОКПП ( НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 
позивача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", код ЄДРПОУ 34925773 (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12)
позивача-3: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 )
позивача-4: Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост", код ЄДРПОУ 40075925 (03151, м.Київ, вул. Народного ополчення, буд. 1); 
до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Український графіт", код ЄДРПОУ 00196204 (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20)
до відповідача-2:  ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 )
про визнання правочинів недійсними, -                 

                                                    ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від позивачів: 1. ОСОБА_1 , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", 3. ОСОБА_2 , 4. Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" до відповідачів: 1. Приватного акціонерного товариства "Український графіт", 2. ОСОБА_3 , з позовними вимогами про визнання недійсними правочинів щодо застосування до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", ОСОБА_4 , Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" процедури обов`язкового продажу (примусового викупу) належних їм на праві власності акцій Приватного акціонерного товариства "Український графіт" у відповідності до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Український графіт" від 12.09.2019. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22:
-          призначено комплексну судову економічну та оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса". 
На вирішення експерта поставлено наступні питання: 
-          Яка станом на 31.01.2019 року ринкова вартість однієї простої іменної акції (код цінних паперів: (ISIN) UA4000069066 ) Приватного акціонерного товариства "Український графіт" (код ЄДРПОУ емітента 00196204, місцезнаходження: Україна, 69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20) (ринкова вартість однієї простої іменної акції ПрАТ "Український графіт" визначається для цілей обов`язкового продажу акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій у відповідності до статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 №  514-VІ (зі змінами та доповненнями)? (прим.: пакет акцій, який підлягає такому обов`язковому продажу акціонерами становить 2  777  185 штук простих іменних акцій, що становить 3,9766% його статутного капіталу).
-          витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи покладено на відповідача-1; зобов`язано відповідача-1 сплатити рахунок на оплату проведення судової експертизи протягом 5-ти банківських днів після його отримання;
-          зупинено провадження у справі №  908/2437/22 на час проведення експертизи.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулися ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", ОСОБА_2 , Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост", в якій просять скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянти, зокрема вказують на те, що предметом позову є нематеріальна вимога про визнання правочинів недійсними. Підставами визнання правочинів недійсними є доведення, що: 1) процедура сквіз-ауту на ПрАТ "Український графіт" була проведена не у повній відповідності до норм Закону України "Про акціонерні товариства"; 2) процедура здійснювалась не з легітимною метою, оскільки мотиви мажоритарних акціонерів не відповідали суспільним інтересам; 3) запропонована міноритарним акціонерам вартість викупу акцій була несправедливою. Однак на вирішення експерта поставлено питання щодо визначення саме ринкової вартості однієї простої іменної акції ПрАТ "Український графіт", що на переконання апелянтів не є суттєвим для дослідження судом правомірності процедури примусового викупу акцій за всіма зазначеними критеріями.
З огляду на те, що предметом позову є нематеріальна вимога, апелянти вважають, що у суду були відсутні підстави для призначення експертизи, оскільки для встановлення судом обставин відповідності оскаржуваного правочину діючим нормам законодавства необхідно дослідити саме дотримання порядку визначення ринкової вартості акцій в процедурі сквіз-ауту та відповідність ціни примусового викупу критеріям справедливості, а не встановлення конкретної грошової суми (величини).
Посилаючись на судову практику Верховного Суду, апелянти вказують на те, що потрібно відрізняти поняття "ринкової вартості" та "справедливої ціни (вартості)". У зв`язку з чим зазначають, що в питаннях щодо визнання правочину недійсним неважлива конкретна цифра, на яку не відповідає ринкова вартість справедливій, в цих питаннях достатньо довести сам факт невідповідності, неправильного визначення, що стало наслідком недотримання емітентом (наглядовою радою) передбаченого законом порядку визначення ринкової вартості акцій.
Крім того, апелянти зазначають, що для оцінки акцій ПрАТ "Український графіт" з метою проведення сквіз-ауту були використані тільки порівняльний та дохідний методичні підходи, а також об`єктом оцінки був пакет акцій розміром 3,9766%, що свідчить про те, що ринкова ціна апріорі була визначена неправильно, оскільки для оцінки необхідно було застосовувати також майновий метод, а оцінювати 1 акцію потрібно було у 100% пакеті акцій.
Також, з посиланням на стандарт доказування "вірогідності доказів", апелянти вказують на те, що одним із способів тестування справедливості визначення ціни примусового викупу акцій є визначення балансової вартості акцій емітента, яка розраховується як показник "чисті активи", взятий з даних річної фінансової звітності емітента, поділений на кількість акцій емітента. З посиланням на зазначені в позовній заяві показники фінансової звітності ПрАТ "Український графіт" апелянти стверджують, що наглядова рада ПрАТ "Український графіт" при визначенні ринкової ціни акцій діяла недобросовісно, що призвело до суттєвого заниження такої вартості всупереч інтересам міноритарних акціонерів.
Апелянти вказують і на інші індикатори несправедливості ціни примусового викупу акцій. Так, враховуючи те, що суб`єкт оціночної діяльності оцінював лише міноритарний пакет акцій, в той час, коли оцінці підлягав весь бізнес ПрАТ "Український графіт" з урахуванням зокрема накопиченого прибутку та рентабельності акціонерного капіталу, апелянти вважають що визначена ринкова ціна акцій ПрАТ "Український графіт" на рівні номінальної вартості не є справедливою та доказує неправомірність правочину щодо обов`язкового продажу (примусового викупу) акцій ПрАТ "Український графіт".
Поміж іншим апелянти вважають, що судом при розгляді справи допущено дискримінаційний підхід до них, як пересічних громадян, а також вказують на вимоги процесуального законодавства щодо здійснення швидкого та ефективного розгляду справи упродовж розумного строку.
Враховуючи вищевикладене апелянти вважають, що суд першої інстанції неправомірно призначив судову економічну експертизу та зупинив провадження у справі, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у цій справі підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 20.06.2023р.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2023р. в судовому засіданні оголошено перерву до 11.07.2023р.
Представником Приватного акціонерного товариства "Український графіт" та ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого відповідачі заперечують проти її задоволення, вважають ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22 законною і обґрунтованою.
Так, відповідачі вважають доводи апелянтів про те, що призначення по справі судової експертизи для визначення ринкової вартості акцій не входить в предмет доказування, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, передусім підставою позову, у відповідності до якої позивачі вважають ціну примусового викупу акцій несправедливою.
Відповідачі стверджують, що для підтвердження або спростування того чи була ціна примусового викупу акцій заниженою саме і необхідні спеціальні експертні знання. При цьому посилаються на те, що у справі немає жодного висновку експерта.
Також, з посиланням на встановлену процесуальним законодавством необхідність надання стороною доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, відповідачі зазначають, що вирішуючи питання про призначення у справі судової експертизи, суд першої інстанції врахував, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення, лежить на стороні, яка на них посилається.
Щодо питання, поставленого на вирішення експерта, відповідачі зазначають, що в поставленому питанні відсутня така вказівка в якому саме пакеті акцій експертам слід проводити оцінку ринкової вартості акцій, а в примітці до питання тільки лише деталізується який саме пакет акцій примусово викуплений за процедурою сквіз-ауту (для надання більш повної інформації про суть справи), проте жодних вказівок експертам в якому пакеті акцій треба визначати ринкову вартість питання не містить.
Зокрема відповідачі стверджують, що позивачі в апеляційній скарзі просять по суті призначити судову експертизу із заздалегідь визначеним експертним методом, яким судовий експерт повинен керуватися, а якими методами експерт керуватися не може, що суперечить законодавству і нівелює значення судової експертизи, оскільки апелянти просять наперед визначити результат судової експертизи ще до початку її проведення.
Також вважають необґрунтованими посилання апелянтів на те, що призначення судової експертизи є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки звернення сторони до суду з клопотанням про призначення експертизи є складовою змагальності судового процесу.
Окрім іншого відповідачі наголошують на голослівності тверджень апелянтів про не доброчесність відповідача-1.
У судовому засіданні представник апелянтів доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2022р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від позивачів: 1. ОСОБА_1 , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", 3. ОСОБА_2 , 4. Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" до відповідачів: 1. Приватного акціонерного товариства "Український графіт", 2. ОСОБА_3 , з позовними вимогами про визнання недійсними правочинів щодо застосування до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", ОСОБА_4 , Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" процедури обов`язкового продажу (примусового викупу) належних їм на праві власності акцій Приватного акціонерного товариства "Український графіт" у відповідності до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Український графіт" від 12.09.2019.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №  908/2437/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.01.2023. Ухвалою суду від 24.01.2023 підготовче засідання відкладено на 21.02.2023. Ухвалою суду від 21.02.2023 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 28.02.2023
18.01.2023 до Господарського суду Запорізької області від відповідача-1 надійшов відзив. У відзиві відповідачем-1 в т.ч. викладено клопотання про призначення по справі №  908/2437/22 комплексної судової економічної та оціночно-будівельної експертизи. Також аналогічне клопотання окремим документом додано до відзиву. Керуючись ст.ст. 99-100, п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, Законом України "Про судову експертизу", іншими нормативно-правовими актами відповідач-1 просив призначити по справі №  908/2437/22 комплексну судову економічну та оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити незалежній фаховій державній спеціалізованій експертній установі на розсуд суду: або Національному науковому центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" або Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України або Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення комплексної судової економічної та оціночно-будівельної експертизи поставити наступне питання: - Яка, станом на 31.01.2019 ринкова вартість однієї простої іменної акції (код цінних паперів: (ISIN) UA4000069066 ) приватного акціонерного товариства "Український графіт" (код ЄДРПОУ емітента 00196204, місцезнаходження: Україна, 69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, б. 20) (ринкова вартість однієї простої іменної акції приватного акціонерного товариства "Український графіт" визначається для цілей обов`язкового продажу акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій у відповідності до ст. 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008р. № 514-VI (зі змінами та доповненнями)? (прим. пакет акцій, який підлягає такому обов`язкового продажу акціонерами становить 2  777  185 штук простих іменних акцій, що становить 3,9766% його статутного капіталу). Зупинити провадження по справі на час проведення судової експертизи, призначеної господарським судом в порядку п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України. Зазначає, що відповідач-1 гарантує авансування витрат, необхідних для проведення даної судової експертизи.
У підготовчому засіданні представник відповідача-1 підтримав подане клопотання про призначення по справі №  908/2437/22 комплексної судової економічної та оціночно-будівельної експертизи. У підготовчому засіданні 21.02.2023 представник позивачів заперечив проти клопотання відповідача-1 з підстав зазначених у запереченні на клопотання про призначення експертизи та зупинення провадження, яке надійшло на електронну адресу суду 08.02.2023.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22:
-          призначено комплексну судову економічну та оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса". 
На вирішення експерта поставлено наступні питання: 
-          Яка станом на 31.01.2019 року ринкова вартість однієї простої іменної акції (код цінних паперів: (ISIN) UA4000069066 ) Приватного акціонерного товариства "Український графіт" (код ЄДРПОУ емітента 00196204, місцезнаходження: Україна, 69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20) (ринкова вартість однієї простої іменної акції ПрАТ "Український графіт" визначається для цілей обов`язкового продажу акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій у відповідності до статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 №  514-VІ (зі змінами та доповненнями)? (прим.: пакет акцій, який підлягає такому обов`язковому продажу акціонерами становить 2  777  185 штук простих іменних акцій, що становить 3,9766% його статутного капіталу).
-          витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи покладено на відповідача-1; зобов`язано відповідача-1 сплатити рахунок на оплату проведення судової експертизи протягом 5-ти банківських днів після його отримання;
-          зупинено провадження у справі №  908/2437/22 на час проведення експертизи.
Як вбачається зі змісту вищенаведеної ухвали, яка і є предметом апеляційного оскарження, необхідність задоволення клопотання відповідача-1 та призначення у справі комплексної судової економічної та оціночно-будівельної експертизи судом першої інстанції обґрунтована тим, що з урахуванням предмету та підстав позову у даній справі в даному випадку для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
При цьому під підставами, якими позивачі обґрунтовують позовні вимоги, суд першої інстанції вказує те, що правочини щодо застосування до позивачів процедури обов`язкового продажу (примусового викупу) належних їм на праві власності акцій Приватного акціонерного товариства "Український графіт" у відповідності до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Український графіт" від 12.09.2019 є недійсними через заниження вартості викуплених акцій, а саме: визначена ціна примусового викупу акцій ПрАТ "Український графіт" за 3,35 грн. є несправедливою, з урахуванням того, що власний капітал (чисті активи) ПрАТ "Український графіт" за 2018 рік складав із розрахунку на одну акцію 52,77 грн., нерозподілений прибуток із розрахунку на одну акцію - 46,89 грн.
Проте судова колегія не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав призначення у справі комплексної судової економічної та оціночно-будівельної експертизи, з огляду на наступне.
Так, згідно з ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є:  верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом.
За приписами ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Згідно з ст. 100 ГПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Зазначена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №  907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №  917/50/17.
При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 у справі №  927/685/20).
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Колегія суддів зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи. Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі №  922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.
Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Так, як вбачається з наявних матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсними правочинів щодо застосування до позивачів процедури обов`язкового продажу (примусового викупу) належних їм на праві власності акцій Приватного акціонерного товариства "Український графіт" у відповідності до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Український графіт" від 12.09.2019.
Підставою позову визначено, що: 1) процедура сквіз-ауту на ПрАТ "Український графіт" була проведена не у повній відповідності до норм Закону України "Про акціонерні товариства"; 2) процедура здійснювалась не з легітимною метою, оскільки мотиви мажоритарних акціонерів не відповідали суспільним інтересам; 3) запропонована міноритарним акціонерам вартість викупу акцій була несправедливою.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.11.2020 у справі №  908/137/18 дійшла висновку, що у разі оскарження міноритарними акціонерами процедури примусового відчуження належних їм акцій суд має встановити: 1) чи проводилась ця процедура відповідно до норм закону; 2) чи здійснювалась вона з легітимною метою, а саме чи відповідали мотиви мажоритарних акціонерів суспільним інтересам у запровадженні цієї процедури; 3) чи є запропонована міноритарним акціонерам вартість викупу акцій справедливою, та відповідно, чи дотриманий критерій пропорційності втручання у права позивачів.
Таким чином Великою Палатою Верховного Суду було чітко визначено перелік обставин, які необхідні для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.
Однак, як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції поставлено на вирішення експерта питання щодо встановлення станом на 31.01.2019 ринкової вартості однієї простої іменної акції ПрАТ "Український графіт". 
Проте, згідно з наведеним висновком Великої Палати Верховного Суду, для правильного вирішення справи суду необхідно дослідити наскільки визначена в процедурі примусового відчуження акцій ринкова вартість цих акцій відповідає критерію справедливості. 
При цьому необхідно відокремлювати поняття "ринкова вартість" та "справедлива ціна (вартість)".
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.11.2020 у справі №  908/137/18 з посиланням на положення Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує на те, що в процедурі  примусового відчуження акцій ціна має бути не лише ринковою, як того вимагає Закон України "Про акціонерні товариства", а й справедливою.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд і в інших справах, зокрема в постанові від 18.02.2021 № 908/3492/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що при проведенні сквіз-ауту ціна має бути не лише ринковою, а й справедливою. Це означає, що така ціна може бути вище ринкової, адже у особи без волі та бажання вилучають майно, яким вона володіла на праві власності і не планувала його відчужувати.
Отже, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції не враховано те, що є підставою заявлених позовних вимог та входить до предмету доказування по даній справі, що призвело до поставлення на вирішення експерта питання, що не входять до предмету доказування по справі або може бути вирішено судом самостійно, оскільки не потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
Також, п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, зокрема, якщо жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Відтак, з урахуванням наведених приписів процесуального законодавства, відповідачі не були позбавлені можливості надати до суду висновок експерта здійснений на їх замовлення.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у наявних матеріалах справи містяться надані, як позивачами в обґрунтування заявлених позовних вимог, так й відповідачами, на спростування доводів позивачів, докази, наявність яких у розпорядженні, зокрема, відповідачів, жодним чином не перешкоджала у реалізації останніми свого права на подання висновку експерта, здійсненого на замовлення учасника справи.
Проте, як свідчать наявні матеріли справи, відповідачами не було надано до суду першої інстанції відповідного висновку експерта, здійсненого на замовлення останніх.
При цьому, відповідачами не вказано, із посилання на відповідні докази, про неможливість надати експертний висновок, здійснений на їх замовлення, у строки, встановлені для подання доказів, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів, тощо.
Слід відзначити, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд обмежився лише посиланням на необхідність призначення у справі судової економічної та оціночно-будівельної експертизи, однак жодним чином не обґрунтував доцільності проведення експертизи, не встановив чи входять зазначені обставини до предмету доказування по справі та не надав обґрунтування необхідності вирішення поставлених експерту питань з урахуванням характеру предмета спору.
Також, судом першої інстанції не з`ясовано (не)можливості надання відповідачами висновку експерта здійсненого на замовлення сторони по справі.
Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не надав жодних оцінок запереченням представника позивачів, викладеним у запереченні на клопотання про призначення експертизи та зупинення провадження, яке надійшло на електронну адресу суду 08.02.2023, та не зазначив мотиви їх відхилення, чим порушив принцип змагальності, визначений ст. 13 ГПК України.
Колегія суддів також враховує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
За приписами ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Частинами 1, 2 ст. 195 ГПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Отже, на переконання колегії суддів, у даному випадку необґрунтоване призначення судом першої інстанції судової експертизи безумовно призведе до безпідставного збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи.
З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для призначення експертизи та зупинення провадження по справі, оскільки відсутня необхідність у спеціальних знаннях для встановлення обставин справи, що стосуються предмету доказування, а даний спір може бути розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами.
Водночас судова колегія відхиляє заперечення відповідачів, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки доводи останніх зводяться лише до того, що експертизу необхідно проводити, проте не обґрунтовують яким чином встановлення експертом ринкової вартості акцій ПрАТ "Український графіт" доводить загалом законність проведення процедури примусового викупу акцій цього товариства або може бути доказом на підтвердження цих обставин, з урахуванням предмету та підстав позову.
Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і обставини, на які посилаються відповідачі, що позивачі в апеляційній скарзі просять по суті призначити судову експертизу із заздалегідь визначеним експертним методом, оскільки, як слідує з доводів апеляційної скарги, позивачі вважають, що проведення експертизи взагалі не потрібно для вирішення цієї справи.
Щодо інших доводів як позивачів, так і відповідачів, судова колегія апеляційного суду зазначає, що у відповідності до правової позиції, викладеної у  постанові Верховного Суду від 28.05.2020 по справі № 909/636/16, у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, апеляційний суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
Враховуючи наведені вище правові позиції Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, судова колегія вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права та які необхідні для вирішення питання щодо правомірності призначення судом першої інстанції експертизи у даній справі.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржувана ухвала не відповідає таким критеріям. Суд першої інстанції дійшов висновку про призначення експертизи у справі без ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення у вирішенні питання про призначення експертизи.
За наведених обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22  та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не здійснюється розгляд справи по суті спору, розподіл судових витрат пов`язаних зі сплатою апелянтами судового збору за подання апеляційної скарги має бути здійснений судом першої інстанції у відповідності до ст. 129 ГПК України за наслідками вирішення спору. 
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275-284, 287  Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан А", ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22 - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023р. у справі №  908/2437/22 - скасувати.
Справу №  908/2437/22 передати для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повна постанова складена та підписана 19.07.2023 року.

Головуючий суддя                                                                                     А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                                      Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                             В.Ф. Мороз