ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6318/23 Справа № 206/1941/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черткова Н.І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровськгаз збут” на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2023 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровськгаз збут” про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року відмовлено ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ. 
В апеляційній скарзі ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” просять ухвалу суду від 08 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
       Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
       Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.
       Відповідно до ч.1 вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.
       Згідно з ч.2 зазначеної статті у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
       Відповідно до ч.3 вказаної статті до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
       Відповідно до п.1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Згідно з п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. 
       Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
       У травні 2023 року ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” звернулися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з січня 2022 року по квітень 2022 року у розмірі 8334 грн. 66 коп. 
       З матеріалів справи вбачається, ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” не було надано суду доказів на підтвердження включення постачальником споживача до свого реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої споживачем в установленому законодавством порядку. 

       Не надано ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” суду поданої ОСОБА_1 заяви-приєднання.        Доданий до заяви типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам не підписаний ні заявником ні боржником.
       Крім того, слід зазначити, ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” не надано суду належних доказів на підтвердження безспірного виникнення заборгованості у ОСОБА_1 за спожитий природній газ.
       За таких обставин, враховуючи, що заява ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 подана без додержання вимог передбачених п.3 ч. 3 ст.163 ЦПК України,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу з підстави, передбаченої правилами п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.
       Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Доводи апеляційної скарги, що фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Типового договору постачання природного газу є споживання природного газу та оплата рахунків за газопостачання, а тому копія Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та Витяг з фінансового стану по особовому рахунку споживача є підтвердженням, що між сторонами існують договірні відносини і вимоги ст. 163 ЦПК України виконано, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у п.3, 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України чітко встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості або інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
       Доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом норм процесуального права є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
       
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровськгаз збут”  - залишити без задоволення.
       Ухвалу  Самарського  районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2023 року  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 14 липня 2023 року.
               
Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова