УХВАЛА
07 липня 2023 року 
м. Київ
справа № 320/17411/21
адміністративне провадження № К/990/22209/23 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж. М., перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області на рішення  Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі №  320/17411/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області, Державної судової адміністрації України, в якому просила:
- визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати позивачу - судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 11 лютого 2021 року суддівської винагороди, у розмірі меншому ніж передбачено статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ст. 130 Конституції України;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Київській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, та інших виплат, які підлягали виплаті при звільненні у відставку судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 11 лютого 2021 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2021 року складає 2270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Київській області надати ОСОБА_1 відповідну довідку про розмір суддівської винагороди, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2021 року складає 2270 грн., для подачі зазначеної довідки до Пенсійного фонду України для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати позивачу - судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 11 лютого 2021 року суддівської винагороди у розмірі меншому ніж передбачено статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 130 Конституції України. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, та інших виплат, які підлягали виплаті при звільненні у відставку судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 11 лютого 2021 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області надати ОСОБА_1 відповідну довідку про розмір суддівської винагороди, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2021 року складає 2270 грн., для подачі зазначеної довідки до Пенсійного фонду України для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2023 року вперше подану касаційну скаргу було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
22 червня 2023 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області на рішення  Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі №  320/17411/21.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330  КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №320/17411/21 є пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Щодо посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права  у подібних правовідносинах,  що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Тобто,  обов`язковими умовами  при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 КАС України  є зазначення у касаційній скарзі:  1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що судами попередніх інстанцій не ураховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 30 листопада 2021 року у справі №360/503/21; від 10 листопада 2021 року у справі №400/2031/21.
Водночас покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у вищенаведених постановах, скаржником лише наведено витяги із вказаних постанов та зазначено про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права..
При цьому, Суд зазначає, що таке формальне посилання на постанови Верховного Суду (зокрема, і цитування окремих абзаців зазначених постанов) не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судового рішення у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України
Щодо посилання скаржника на пункт3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке
Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» №1082-ІХ в частині можливості визначення розміру суддівської винагороди на підставі застосування прожиткового  мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру  посадового окладу судді, з 01 січня 2021 року в розмірі 2102,00 грн.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
При цьому, зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем). 
Суд зазначає, що формальне посилання на норми права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах, на думку заявника, відсутній висновок Верховного Суду, не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, оскільки заявником не зазначено який саме висновок за результатами розгляду касаційної скарги має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених ним норм матеріального та/або процесуального права.
Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Подана касаційна скарга фактично містить виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального права. 
З огляду на викладене, Суд вважає недоведеними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  як на підставу касаційного оскарження.
Серед іншого, у касаційній скарзі, скаржник посилається на підпункти "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.
Водночас посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої  статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права.
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі №  320/17411/21.
Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями  328,  330,  332 КАС України  Суд, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області на рішення  Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі  №  320/17411/21 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя	Ж.М. Мельник-Томенко