ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/12777/22
Провадження № 22-ц/4820/722/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника позивача Худняка В.А., відповідача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/12777/22 за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2023 року (суддя Чевилюк З.А., повний текст судового рішення складено 31 січня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначала, що 31.03.2021  сталася дорожньо-транспортна пригода за участі її автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, номерний знак  НОМЕР_1  та автомобіля Dodge Journey, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.04.2021 вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП, внаслідок чого належний ОСОБА_2 транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень (пошкоджено крило переднє праве, бампер передній, корпус дзеркал передній правий). 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (далі - Товариство), що підтверджується полісом №201834892 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2021. 
25.06.2021 Товариство на виконання умов договору страхування виплатило позивачці страхове відшкодування в сумі 5833,33 грн та 21.05.2021 ОСОБА_1 сплатив 2000 грн франшизи за полісом №201834892 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2021. 
Позивачка вказує, що фактичний розмір матеріального збитку завданого становить 62064,41 грн, що підтверджується звітом №1/1401 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеним ТОВ «Подільська незалежна оцінка» 14.01.2022.
Оскільки відповідач не виплатив позивачці страхове відшкодування в повному розмірі, тому остання просила суд стягнути з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» 39865,66 грн матеріальної шкоди та з ОСОБА_3 - 22031,76 грн матеріальної шкоди. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 січня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 31626,64 грн матеріальної шкоди. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 22031,76 грн за втрату товарної вартості автомобіля. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант», Товариство подало апеляційну скаргу і просить скасувати судове рішення в оскаржуваній частині як незаконне і прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант». 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставин, оскільки 07.04.2021 було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол огляду, який підписаний позивачкою і при цьому жодних заперечень щодо неправомірних дій представника страховика під час огляду пошкодженого транспортного засобу від останньої не надходили.
Товариство звертає увагу, що позивачкою не надано доказів понесених витрат з оплати ПДВ, а саме актів виконаних робіт, рахунків, платіжних доручень, при цьому Товариством складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт та виплачене страхове відшкодування в розмірі 5833,33 грн, що підтверджується відповідним дорученням.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 31626,64 грн, адже право позивача на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у тому випадку, якщо страховик протягом 10 днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд пошкодженого майна. 
Також, як вказує Товариство, позивачкою не спростовано висновки, що містяться в аварійному сертифікаті №70-D/86/1 від 12.04.2021 та не надано належних доказів на спростування неправильності нарахувань страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі чинного сертифікату. І під час розгляду справи позивачка не була позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням про проведення відповідної судової автотоварознавчої експертизи.
З огляду на наведене, Товариство просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з Страхової компанії «Альфа-Гарант» шкоди скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без змін, а оскаржуване рішення - без задоволення. Зазначала, що твердження Товариства про відсутність у неї претензій щодо розміру страхового відшкодування не відповідають обставинам справи, оскільки вона 27.01.2022 зверталась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі згідно акту виконаних робіт та звіту № 1/1401. При цьому ОСОБА_2 не погоджується з позицією Товариства щодо недопустимості як доказу, звіту № 1/1401 про оцінку транспортного засобу, оскільки в такому випадку останній мав би звернутися до суду із клопотанням про проведення судової експертизи на підставі ухвали суду, але таке клопотання Товариством не заявлялося.
Також, позивачка звертала увагу, що на обґрунтування позовних вимог надає не лише звіт № 1/1401 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 , але й акт виконаних робіт № НА-0017489 від 13.01.2022, в якому зазначені реальні витрати, які вона понесла на усунення завданої їй шкоди.
В судовому засіданні представника позивачки ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
ОСОБА_1 покладався на думку суду при розгляді апеляційної скарги Товариства. 
ОСОБА_2 та представник СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явивлися, хоча про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
 
Як вбачається із доводів апеляційної скарги, Товариство оскаржує судове рішення лише в частині задоволення позову ОСОБА_2 до СК «Альфа-Гарант», тому апеляційним судом не переглядається судове рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_1 . Адже відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Суд першої інстанції вірно виходив з того, що постановою Хмельницького міськрайонного Хмельницької області від 15.04.2021 у справі № 686/9074/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 
З постанови та матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 686/9074/21 вбачається, що 31.03.2021 близько 16 год 40 хв. ОСОБА_1 в порушення вимог п.п. 13.1 ПДР керуючи транспортним засобом Dodge Journey, номерний знак НОМЕР_2 в м. Хмельницький по Проспекту Миру, 101/2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на транспортний засіб Mersedes-Benz SLC 180, номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , який рухався ліворуч. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом № 201834892 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2020 з лімітом відповідальності по майновій шкоді в розмірі130000 грн (а.с. 50). 
07 квітня 2021 року було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено відповідний протокол огляду Т3, який підписаний позивачем (а.с. 52-53). 
25.06.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» на виконання умов договору страхування виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 5833,33 грн, а 21.05.2021 ОСОБА_1 - 2000 грн франшизи за полісом № 201834892. Зазначені обставини в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. 
Відповідно до звіту № 1/1401 про оцінку транспортного засобу, складеного оцінювачем ОСОБА_5 ТОВ «Подільська незалежна оцінка» 14.01.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті пошкодження при ДТП складає 62064, 41 грн., в т.ч. 40032,65 грн - вартість відновлювального ремонту автомобіля та 22031,76 грн - втрата товарної вартості автомобіля (а.с. 13-21). 
З акту виконаних робіт від 13.01.2022 року вбачається, що розмір витрат позивачки на ремонт автомобіля складає 33221,38 грн, ПДВ - 6644,28 грн, всього - 39865,66 грн (а.с. 25). 
Протокол огляду транспортного засобу від 07.04.2021, що підписаний позивачем, містить інформацію про пошкодження крила, бампера, диска автомобіля. В той же час ремонтна калькуляція представлена позивачем містить, крім того, інформацію про витрати на відновлення дзеркала 215,50 грн та 190,19 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з Товариства на користь позивачки 31626,64 грн матеріальної шкоди (без врахування втрати товарної вартості автомобіля, франшизи, вартості дзеркал за ремонтною калькуляцією та за мінусом виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5833,33 грн), суд першої інстанції виходив із того, що страховиком не спростовано розмір матеріальної шкоди та не доведено вплив експлуатації автомобіля після ДТП на розмір збитків, завданих автомобілю в результаті ДТП, що мала місце 31.03.2021.
Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.
Так, загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання майнової шкоди передбачені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акта (аварійного сертифіката).
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).
Пунктом 12.1. ст. 12 Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до пункту 22.1 ст 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу.
Згідно зі ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.
Голослівними, на думку колегії суддів є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, адже право позивача на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у тому випадку, якщо страховик протягом 10 робочих днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд пошкодженого майна та про невірне визначення судом розміру страхового відшкодування при наявності аварійного сертифіката від 12.04.2021.
Апеляційний суд констатує, що при визначенні розміру матеріальної шкоди, що підлягає до стягнення слід виходити з того, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком, МТСБУ та потерпілими можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» аварійні комісари - це особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи.
В силу п. 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05.01.1998 р. (далі - Типове положення), аварійний комісар - це особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Національним банком.
Згідно з п. 16 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.
У долученому відповідачем аварійному сертифікаті №70-D/86/l від 12.04.2021 зроблено висновок, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає - 0,0, а вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин і складає 9400 грн з урахуванням ПДВ та 7833,33 грн - без врахування ПДВ (а.с.99).
Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.
Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена і на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.
При цьому, висновок про вартість є лише попереднім оціночним документом, який показує можливу вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, тоді як реальна (фактична) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається, виходячи з реальної вартості ремонту, необхідного для відновлення транспортного засобу, що вказується, зокрема, в акті виконаних робіт, складеному за результатами проведеного ремонту.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до звіту № 1/1401 про оцінку транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності оцінювачем ОСОБА_5 ТОВ «Подільська незалежна оцінка» 14.01.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті пошкодження при ДТП складає 62064, 41 грн, в т.ч. 40032,65 грн - вартість відновлювального ремонту автомобіля та 22031,76 грн - втрата товарної вартості автомобіля (а.с. 19-20). 
І згідно акту виконаних робіт від 13.01.2022 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 39865,66 грн (з врахуванням ПДВ), що були сплачені позивачкою13.01.2022 (а.с. 25, 25 зворот, 167-168).
Отже, звіт про оцінку транспортного засобу № 1/1401 від 14.01.2022 та акт виконаних робіт № НА-0017489 від 13.01.2022 є належними доказами завданого позивачці збитку.
З урахуванням того, що позивачка понесла майнову шкоду у межах фактично здійснених нею витрат (39865,66 грн) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 (39865,66 грн), беручи до уваги розмір франшизи за полісом № 201834892 від 12.11.2020 (2000 грн) та ліміт відповідальності (130000,00 грн), врахувавши виплачене страховиком страхове відшкодування у розмірі 5833,33 грн та віднявши вартість дзеркал (215,50 грн та 190,19 грн), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивачки про стягнення з ТДВ СК «Альфа -Гарант» страхового відшкодування у сумі 31626,64 грн є доведеними і обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. 
Положеннями ч 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів на спростування висновків вищевказаних звіту про оцінку транспортного засобу № 1/1401 від 14.01.2022 та акту виконаних робіт № НА-0017489 від 13.01.2022, зокрема, щодо необґрунтованості кількості запчастин, розміру та вартості робіт, їх переліку.
Оцінюючи посилання апелянта на порушення судом першої інстанції матеріального права, а саме: не враховано положення п. 36.1. ст. 36 Закону, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. 
Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. 
Як вбачається із акту виконаних робіт № НА - 0017489 від 13.01.2022, що виданий ПАТ «Хмельниччина -Авто» з відповідною відміткою товариства про те, що підприємство є платником податків на загальних підставах та про оплату 13.01.2022 матеріалів та робіт за цим актом, позивачкою було проведено та оплачено фактичний ремонт автомобіля Mersedes-Benz SLC 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 на рахунок ПАТ «Хмельниччина - Авто», що є платником податків. І доказів протилежного апелянт суду не надав, а тому суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами та їх представниками докази, прийшов до вірного висновку, що підлягає до стягнення з страховика майнова шкода з врахуванням ПДВ.
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.
Європейський суд з прав людини у пункті 58 рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
З огляду на викладене рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні. 
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 липня 2023 року.

Судді                                                                                А.П. Корніюк
                                                                       
І.В. П`єнта
                                                      
О.І. Талалай