УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №2-363 Головуючий у 1-й інст. Збаражський  А. М. 
Категорія 70  Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С. 
суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М. 
з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 2-363 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ратушнюк Зої Сергіївни у справі № 2-363
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29 травня 2023 року, постановленої під головуванням судді Збаражського А.М. у смт Хорошеві,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названою скаргою та просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ратушнюк Зої Сергіївни про арешт коштів боржника від 25.04.2023 в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 64519,48 грн, що знаходяться на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м.Київ, Україна, а також зняття арешту з грошових коштів в сумі 64519,48 грн, що знаходяться на вказаному рахунку.
В обґрунтування скарги зазначив, що на виконанні в Хорошівському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходиться виконавче провадження №5142634 по виконанню виконавчого листа №2-363 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Повідомив, що аліменти на дітей сплачував через підприємство, де працював. Останні роки (до 2022) року перераховував кошти через відділення АТ «Укрпошта». Однак, постановою державного виконавця від 25.04.2023 накладено арешт на всі рахунки, внаслідок чого арештовано всі кошти на рахунку IBAN НОМЕР_1 , які є його заробітною платою. Вважає, що арешт міг бути накладений не на всі кошти, а на 1/3 частину – на суму 32259,74 грн. На даний час він працює в ГОК і на вищевказаний рахунок зараховується заробітна плата. Накладення арешту на кошти, що перевищує 1/3 від доходу у вигляді заробітної плати, а саме 64519,48 грн, є протиправним та суперечить чинному законодавству.
Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29 травня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав, апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову – про задоволення скарги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що арешт мав бути накладений не на всі кошти, а на суму 32 259, 74 грн, що складає 1/3 частину від доходу. Державним виконавцем не здійснено дій для визначення належного статусу коштів, які зараховуються на арештований рахунок, що призвело до порушення його прав на отримання заробітної плати. Крім того наголошує, що повідомляв державного виконавця про місце роботи, а тому накладення арешту на кошти боржника є незаконним.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Хорошівському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №5142634 по виконанню виконавчого листа №2-363, виданого Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області 08.06.2007, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Постановою державного виконавця Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ратушнюк Зої Сергіївни від 25.04.2023 про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.7).
Із листа Хорошівському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 29.05.2023 №1918/2701 вбачається, що виконавче провадження було відкрито 26.10.2007. У зв`язку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 204 369,70 гривень, державним виконавцем, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», було прийнято постанову про арешт коштів боржника. Також в листі зазначено, що однією з підстав для зняття арешту є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно з Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10, 15 частини першої статті 34 Закону.
Із довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.05.2023 ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Станом на 03.05.2023 залишок по рахунку становить 96 779,22 гривень (а.с.8).
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що державний виконавець, приймаючи постанову про накладення арешту на майно боржника, діяв відповідно до вимог закону, скаржником не доведено походження коштів на рахунку НОМЕР_1 , а тому підстави для скасування постанови про арешт коштів та скасування арешту з коштів – відсутні.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті 451 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1З Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
У частинах першій, третій статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується. При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом. Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе. Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».
У постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року у справі №211/4347/15-ц (провадження №61-20177св21) зазначено: «оскарженими постановами державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_1. При цьому державний виконавець визначила порядок виконання зазначених постанов, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Доводи ОСОБА_1 та установлені обставини не містять відомостей, що на момент винесення вказаних постанов державний виконавець мав інформацію, що відповідні рахунки в АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "ПУМБ", відкриті на ім`я ОСОБА_1, є "зарплатні" та/або на них зараховується заробітна плата (грошове забезпечення) і розмір коштів, що складають заробітну плату на цих рахунках.
Місцевий суд, дослідивши довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.05.2023, із якої вбачається, що на рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 може отримувати як заробітну плату, так і інші будь-які виплати (перекази), обгрунтовано зазначив, що рахунок, який відкрито клієнту ОСОБА_1 , у тому числі й для зарахування заробітної плати є поточним рахунком. Тобто, рахунок, з якого скаржник просить зняти арешт, є рахунком фізичної особи для власних потреб, на який можуть зараховуватися будь-які кошти, а не тільки кошти цільового призначення. Протилежного ОСОБА_1 не довів належними доказами в розумінні положень ст. 79-81 ЦПК України.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини та надавши правильну оцінку поданим сторонами доказам, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 .
Заперечуючи проти дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 додав до апеляційної скарги виписку АТ КБ «Приватбанк» по вказаному рахунку з червня 2020 року по березень 2023 року та довідку про свої доходи як слюсаря-ремонтника у філії «ІГЗК» АТ «ОГХ» за період з січня 2022року по квітень 2023 року, зазначаючи, що на вказаний рахунок надходять виключно кошти від отримання заробітної плати. Однак, співставивши помісячно нараховану заробітну плату і надходження на рахунок, можна зробити висновок, що здебільшого на банківський рахунок помісячно надходила більша сума, ніж нарахована заробітна плата, а з урахуванням податку з доходів фізичних осіб ця різниця є ще більшою. Наведене свідчить про те, що на рахунок надходили інші виплати (перекази). 
Натомість з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 станом на 22.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 аліментів не сплачував та допустив заборгованість. Загальний розмір заборгованості за виконавчим провадженням становить 204 369,70 грн (а.с.61-66, 44). Станом на 03.05.2023 залишок коштів по рахунку становить 96779,22грн (а.с.8).
Доводи ОСОБА_1 про те, що оскільки за рішенням суду з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), то й арешт повинен бути накладений на 1/3 частину грошових коштів на рахунку, є безпідставними та суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині накладення арешту на рахунки боржника. 
 Інші доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з ухваленим судом першої інстанції судовим рішенням, а також до необхідності здійснення переоцінки досліджених судом доказів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та з цього дня може бути оскаржена в касаційному порядку   безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                         Судді