Ухвала
 
31 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 537/1169/23
провадження № 61-11009ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від                                31 березня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від                           20 червня 2023 року у справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ :
20 липня 2023 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від                                31 березня 2023 рокута постанову Полтавського апеляційного суду від                          20 червня 2023 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
У касаційній скарзі заявник просила звільнити її від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Ухвала в цій частині мотивована тим, що відповідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25 квітня 2023 року дохід ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року склав 25 157,79 грн, отже 5 відсотків від зазначеного розміру доходу складатиме 1 257,89 грн, що не перевищує розміру судового збору, який підлягає сплаті заявником за подання касаційної скарги (536,80 грн).
 
Вказаною ухвалою суду касаційної інстанції скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.
15 серпня 2023 року, виконуючи вимоги вказаної ухвали,  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду заяву на усунення недоліків.
Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.
У заяві на усунення недоліків  ОСОБА_1 повторно просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги з посиланням на те, що єдиним джерелом її доходу є пенсія.
 
Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
 
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Сторона, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
ОСОБА_1 при поданні касаційної скарги заявляла клопотання про звільнення її від сплати судового збору, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2023 року та запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 536,80 грн, оскільки  такий розмір не перевищує 5 відсотків від розміру доходу ОСОБА_1 . 
 
Інших доказів на підтвердження того, що її майновий стан на день звернення з касаційною скаргою перешкоджає сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі, ОСОБА_1 суду не надає.
Закон України «Про судовий збір» містить визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх судових інстанціях за законом, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.
Питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 Закону України «Про судовий збір», або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Близьких за змістом висновків дійшла Велика Палата у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).
Отже, комплексний аналіз викладених законодавчих положень дає підстави для висновків, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми права є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду за наявності викладених в законі умов, на власний розсуд оцінивши їх, звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від              27 березня 2018 року у справі № 806/2720/17, від 07 серпня 2018 року у справі № 389/2858/16-а.
Таким чином, клопотання про звільнення особи, яка подала касаційну скаргу, від сплати судового збору заявлено з тих самих підстав, що і попереднє, яке вже вирішено судом, а тому задоволенню не підлягає.
Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на свій особливий статус є безпідставним, оскільки спростовується положеннями статей 24-26, 28 Цивільного кодексу України
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
Отже, касаційна скарга підлягає поверненню, оскільки  ОСОБА_1 не усунула недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 02 серпня 2023 року. 
Одночасно суд має роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, визнати неподаною та повернути.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   Є. В.  Коротенко