Справа № 127/18328/23 
Провадження № 33/801/660/2023
Категорія: 307 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський О. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Не погодившись з цією постановою, 03 липня 2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Покоєвич А.О., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що жодні докази щодо вчинення зі сторони ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_2 не долучено до матеріалів справи та в судовому засіданні не встановлено. Також не зазначено, яку саме шкоду психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 було завдано зі сторони ОСОБА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній обставин, а ОСОБА_2 заперечила щодо поданої апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 427261, складеного 16 червня 2023 року о 21 год. 40 хв., 16 червня 2023 року близько 21 год. 40 хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та наносив удари по обличчю, чим міг завдати шкоду її здоров`ю, своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а. с. 1).
У рапорті старшого інспектора чергового Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Гуменюка М.М. зазначено, що 16 червня 2023 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 16 червня 2023 року о 21 год. 49 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік застосовує фізичну силу, налаштований агресивно. Чоловік військовослужбовець. Заявник ОСОБА_3 (а. с. 3).
У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16 червня 2023 року інспектора СПДН ВН Вінницького РУП старшого лейтенанта поліції Дмитра Горобчука зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 16 червня 2023 року близько 21 год. 40 хв. у АДРЕСА_1 , ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, наносив удари по обличчю, чим вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру (а.с.5). Про це також йдеться у пояснення ОСОБА_2 від 16 червня 2023 року, які містяться в матеріалах справи (а.с.6).
У поясненнях ОСОБА_1 від 16 червня 2023 року зазначено, що 16 червня 2023 року за постійним його місцем проживанням, він відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-якого домашнього насильства не вчиняв. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 його провокує, ображає та не дає можливості спілкуватися із дітьми, а також налаштовує їх проти нього (а.с.7).
В матеріалах справи міститься форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16 червня 2023 року, яка заповнена ОСОБА_2 (а.с.8). 
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Норма ст. 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
З аналізу наведених вище норм Закону слідує, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.
Таким чином, самі по собі нецензурні, брутальні висловлювання, погрози, не утворюють домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені висловлювання становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 16 червня 2023 року, працівником поліції не зазначені наслідки, настання яких є обов`язковою умовою згідно з диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Більше того, наслідків діяння ОСОБА_1 у виді можливості завдання шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілій в протоколі не зазначено. Доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілій матеріали справи не містять. 
Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_1 16 червня 2023 року застосовував до своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство та вчинив будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування з метою нанести їй моральну шкоду, шкоду її фізичному чи психічному здоров`ю. А докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. 
Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не додала до нього беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 насильства психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_3 , якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків. 
При апеляційному перегляді ОСОБА_3  не доведено належними та допустимим доказами вчинення щодо до неї  фізичного насильства, не виявлено, які конкретно погрози та образи висловлювались і чи призвели вони до психологічного розладу та побоювань ОСОБА_3 , а також  чи завдали вони шкоди психічному чи фізичному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду. 
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 2 статті 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
З огляду на викладене, керуючись принципом доведеності вини поза розумним сумнівом, апеляційний суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити вказане провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 247, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Покоєвича Артема Олексійовича задовольнити, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2023 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя    О. В. Ковальчук