ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року	Львів	Справа № 380/10756/22 пров. № А/857/9698/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                     Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року у справі №380/10756/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: Департамент містобудування Львівської міської ради, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції – Сидор Н.Т., час ухвалення - у письмовому провадженні, місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту – 03.05.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №568 від 22.07.2022 «Про надання функцій замовника на виконання робіт з благоустрою території, обмеженої АДРЕСА_1 до   АДРЕСА_2 » в частині пунктів 6, 8, підпункту 9.2, пункту 9 та підпунктів 10.1 та 10.2 пункту 10 про демонтаж встановлених тимчасових споруд на проміжку від АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 до   АДРЕСА_2 щодо демонтажу приміщення магазину загальною площею 67,9 кв.м.   ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ,  який використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у підприємницькій діяльності як дві тимчасові споруди площею 25,00 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 та площею 26,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , які розташовані згідно двох Договорів №3-3403-20 та №3-3421-20 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд від 13.07.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, оскільки відповідач при його прийнятті керувався скасованою з 24.06.2021 рішенням суду ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова». Чинне законодавство України не наділяє відповідача компетенцією щодо прийняття рішень про примусовий демонтаж чи то тимчасових, чи то капітальних споруд, а примусовий демонтаж тимчасових чи капітальних споруд згідно законодавства може відбуватись лише на підставі рішення суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись  із рішенням суду першої інстанції, позивачами подана апеляційна карга, в якій зазначають, що  рішення є незаконним, ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставини, що мають значення для справи та підлягає скасуванню.
Апелянти зазначають, що до суду звернулися із даним позовом з метою захисту свого права власності на приміщення магазину загальною площею 67,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який використовується Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у підприємницькій діяльності, як дві тимчасові споруди площею 25,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 та площею 26,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , для здійснення підприємницької діяльності.
Разом з тим, виконання оскаржуваного рішення Відповідача позбавить Фізичну особу- підприємця ОСОБА_2 права на користування спірними спорудами та права на здійснення у них підприємницької діяльності.
На підтвердження обставин про належність ОСОБА_1 на праві приватної власності приміщення магазину загальною площею 67,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який використовується Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у підприємницькій діяльності, як дві тимчасові споруди площею 25,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 та площею 26,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , позивачі надали суду першої інстанції наступні докази: завірену копію Договору купівлі-продажу приміщення магазину від 13.11.2012 p., завірену копію Витягу про державну реєстрацію від 05.12.2012 р.; завірену копію Технічного паспорту від 01.12.2011 р.; завірену копію Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2012 р. у справі № 1309/5870/12; завірену копію Договору позички від 01.08.2022 р.; завірену копію Акту приймання-передачі від 01.08.2022 р.; завірену копію Свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 ; завірену копію Витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ по ФОП ОСОБА_2 ; завірену копію Інформації з сайту YouControl по ФОП ОСОБА_2 ; завірену копію Паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_3 ; завірену копію Плану для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_3 ; завірену копію Паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_4 ; завірену копію Плану для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_4 .
Право власності на приміщення зареєстровано за Позивачем-1 05.12.2012 р, доказом чого є Витяг про державну реєстрацію від 05.12.2012 р. Станом на 01.12.2011 р. технічна характеристика приміщення відповідала загальній площі 67,9 кв.м., яке складалося з трьох приміщень площею 23,00 кв.м., 21,6 кв.м. та 23,3 кв.м. Первинно приміщення мало статус торговий павільйон площею 67,9 кв.м. Згідно з технічними висновками за результатами обстеження будівлі по АДРЕСА_3 , виданими ПП Кархутом 1.1., який діє на підставі ліцензії № 591153 від 10.08.2011 року, яка видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, всі несучі конструкції павільйону були виконані відповідно до діючих будівельних норм і правил і забезпечували надійну експлуатацію. Павільйон було визнано капітальною спорудою з нормативним терміном експлуатації 40 років. Вказані вище обставини встановленні рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2012 р. у справі № 1309/5870/12.
Однак, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 р. у позивачам було відмовлено у задоволенні позову, з підстав що дві споруди щодо яких виник спір є тимчасовими спорудами. 
Вважають, що суд першої інстанції взагалі не встановлював обставини у справі про правовий статус двох спірних споруд як об`єкту нерухомості, який був самочинно реконструйований, на основі доказів які були надані Позивачами. 
Також суд першої інстанції не застосував норми матеріального права які врегульовують питання демонтажу об`єктів нерухомості виключно на підставі рішення суду та вказують на відсутності повноважень у Відповідача (виконавчого комітету ЛМP) на прийняття рішень про демонтаж об`єктів нерухомості. Зокрема суд не застосував до спірних відносин положення cт. 181, 182 ЦК України та п. 1 ч. 1 cт. 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», cт. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також положення cт. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та розділу 3 Положення про виконавчий комітет Львівської міської ради, затвердженого ухвалою шостої сесії сьомого скликання Львівської міської ради № 1478 від 09.02.2017.
Суд першої інстанції не взяв до уваги висновки Верховного Суду про можливість демонтажу об`єктів нерухомості виключно на підставі рішення суду, та відсутність у виконавчого комітету ЛМР повноважень щодо прийняття рішення про демонтаж споруд (постанови ВС справі № 160/9902/19 від 10.01.2023 p., у справі № 826/27173/15 від 04.12.2019 року, у справі № 826/7710/16 від 23.12.2019 року, у справі № 705/6569/16-а від 07.10.2019 p., у справі № 461/2666/21 від 05.12.2022 p.). 
Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував пояснення представника Відповідача про те, що оскаржуваним рішенням Відповідача не порушуються права Позивачів, оскільки дане рішення стосується власників лише тимчасових споруд на відрізку від АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 , і в вказаному рішенні № 568 від 22.07.2022 немає вказівки на них, а тому звернення з даним позовом до суду є необґрунтованим та передчасним, а також суд не врахував пояснення представника Відповідача про те, що Повідомленням про демонтаж тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста від 03.08.2022 р. для Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було вручено помилково працівниками Залізничної районної адміністрації.
Апелянти вказують, що розглядаючи справу суд першої інстанції взагалі не досліджував питання правового статусу спірних споруд, в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі щодо правового статусу спірних споруд (п. 4 ч. З ст. 2 КАС України) та не зважаючи на подання Позивачами доказів про те, що спірні споруди є об`єктом нерухомості.
Висновки суду першої інстанції про те, що спір стосується тимчасових споруд не відповідає матеріалам справи.
Вважають, що оформлення на самочинно реконструйований об`єкт нерухомості, особою яка є його користувачем (ФОП ОСОБА_3 ), а не власником, дозвільних документів як на тимчасову споруду (споруди), зокрема укладення Договорів № 3-3403-20 та № 3-3421-20 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд від 13.07.2020 p., не змінює правовий статус об`єкту нерухомості, об`єкт нерухомості від цього не змінює статус на тимчасову споруду.
Крім цього, звертаючись до суду із позовом Позивачі зазначали про незаконність оскаржуваного рішення Відповідача з огляду на те, що навіть демонтаж тимчасових споруд не передбачений законодавством на підставі рішення Відповідача.
З урахуванням наведених обставин вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі та невірно застосовано норми матеріального права, тому  просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Також вказують на те, що Положення №4526 не наділяє Відповідача (виконавчий комітет Львівської міської ради) повноваженнями щодо прийняття рішення про демонтаж тимчасових споруд. Положення № 4526 щодо демонтажу тимчасових споруд визначають повноваження виключно районних адміністрацій міста Львова. Відтак, посилання суду першої інстанції на Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 р. № 4526, є безпідставним, оскільки дане Положення № 4526 не наділяє повноваженнями щодо прийняття рішення про демонтаж споруд Відповідача (виконавчий комітет Львівської міської ради).
Третьою особою Департаментом містобудування Львівської міської ради поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Інші учасники справи правом подання відзиву не скористались.
В судових засіданнях апеляційного розгляду справи представник  позивачів апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким  позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача та третьої особи Департаменту містобудування Львівської міської ради у судових засіданнях проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули. Про дату судового засідання були повілмоленні на  офіційні електронні адреси.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 є власником приміщення магазину загальною площею 67,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до копії договору купівлі-продажу приміщення магазину від 30.11.2012, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 955 та витяг про державну реєстрацію прав ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 36557479 від 05.12.2012.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 26.01.2001. Види діяльності: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 47.75 роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; 47.78 роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Приміщення магазину загальною площею 67,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 було самочинно реконструйовано ОСОБА_4 у дві окремо стоячі споруди площею 25,00 кв.м. за адресою АДРЕСА_4  та площею 26,00 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , які після прийняття спірного рішення згідно договору позички від 01.08.2022 та акту приймання-передачі від 01.08.2022 були передані у безоплатне користування позивачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 
22.12.2017 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір № 3-1852-17 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, згідно п.1.1. якого предметом цього Договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд (надалі Об`єкт) на умовах оренди на термін відповідно до ухвал Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові», від 02.03.2017 № 1613 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові», від 02.03.2017 № 1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова». Згідно п.2.1.1. цього договору, Орендодавець зобов`язується надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 31,00 кв.м. (тротуар, газон, тощо) для розміщення ТС за адресою: АДРЕСА_4 .
28.03.2019 Управлінням архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності № ТС-2019-0216-3, місце розташування тимчасової споруди АДРЕСА_4 , замовник ФОП ОСОБА_2 . Строк дії до 31.12.2019.
29.12.2017 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір №3-2201-17 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, згідно п.1.1. якого предметом цього Договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд (надалі Об`єкт) на умовах оренди на термін відповідно до ухвал Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові», від 02.03.2017 № 1613 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові», від 02.03.2017 № 1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова». Згідно п.2.1.1. цього договору, Орендодавець зобов`язується надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 31,00 кв.м. (тротуар, газон, тощо) для розміщення ТС за адресою: АДРЕСА_3 .
28.03.2019 Управлінням архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності № ТС-2019-0215-3, місце розташування тимчасової споруди АДРЕСА_3 , замовник ФОП ОСОБА_2 . Строк дії до 31.12.2019.
В подальшому 13.07.2020 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір № 3-3401-20 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, згідно п.1.1. якого предметом цього Договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд (надалі Об`єкт) на умовах оренди на термін відповідно до ухвал Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» (зі змінами), від 26.12.2019 № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова.». Згідно п.2.1.1. цього договору, Орендодавець зобов`язується надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 31,00 кв.м. (тротуар, газон, тощо) для розміщення ТС за адресою: АДРЕСА_4 .
13.07.2020 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір № 3-3403-20 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, згідно п.1.1. якого предметом цього Договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд (надалі Об`єкт) на умовах оренди на термін відповідно до ухвал Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» (зі змінами), від 26.12.2019 № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова.». Згідно п.2.1.1. цього договору, Орендодавець зобов`язується надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 31,00 кв.м. (тротуар, газон, тощо) для розміщення ТС за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням Львівської міської ради №568 від 22.07.2022 «Про надання функцій замовника на виконання робіт з благоустрою території, обмеженої вул. Садовою, 2-А вул. Підміською до вул. Підміської, 23», виконавчий комітет зокрема вирішив:
п. 6. Демонтувати встановлені тимчасові споруди на проміжку від вул. Садової, 2-А вул. Підміської до вул. Підміської, 23.
п. 8. У разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку визначити уповноваженою особою на виконання демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на проміжку від АДРЕСА_1 до вул. Підміської, 23 комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» спільно з Залізничною районною адміністрацією.
п.п. 9.2. п. 9. Довести це рішення до відома власника (користувача) тимчасових споруд, а також відповідних експлуатуючих організацій для відключення тимчасових споруд від інженерних мереж.
Термін: протягом 20 календарних днів.
п.п. 10.1. п. 10. Здійснити демонтаж за участю представника Залізничної районної адміністрації.
Термін: протягом 60 календарних днів.
п.п. 10.2. п. 10. У разі, якщо розмір чи конфігурація тимчасових споруд не дозволяє провести демонтаж та перевезення тимчасових споруд у цілісному стані, здійснити їх розділення на конструктивні елементи.
Позивачі, вважаючи спірне рішення в частині пунктів 6, 8, підпунктів 9.2. пункту 9 та підпунктів 10.1. та 10.2. пункту 10 протиправним та таким, що підлягає скасуванню в цих частинах звернулися з вказаним позовом до суду.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмови з тих підстав, що відповідач мав достатні правові підстави для прийняття рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №568 від 22.07.2022 «Про надання функцій замовника на виконання робіт з благоустрою території, обмеженої вул. Садовою, 2-А вул. Підміською до вул. Підміської, 23» в частині пунктів 6, 8, підпункту 9.2, пункту 9 та підпунктів 10.1 та 10.2 пункту 10 про демонтаж встановлених тимчасових споруд за адресами вул. Садова, 2 та вул. Петлюри, 11Б в м. Львові.
Проте, апеляційний суд вважає вказані висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень ( ч.1 ст.2 КАС України).
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).
За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Аналізуючи наведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.
Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
Відповідно до п.9 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.
Отже, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваним рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звернулася.
Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
Як уже зазначено вище, рішенням Львівської міської ради №568 від 22.07.2022 «Про надання функцій замовника на виконання робіт з благоустрою території, обмеженої АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 », виконавчий комітет зокрема вирішив:
п. 6. Демонтувати встановлені тимчасові споруди на проміжку від АДРЕСА_1 до вул. Підміської, 23.
п. 8. У разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку визначити уповноваженою особою на виконання демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на проміжку від АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» спільно з Залізничною районною адміністрацією.
п.п. 9.2. п. 9. Довести це рішення до відома власника (користувача) тимчасових споруд, а також відповідних експлуатуючих організацій для відключення тимчасових споруд від інженерних мереж.
Термін: протягом 20 календарних днів.
п.п. 10.1. п. 10. Здійснити демонтаж за участю представника Залізничної районної адміністрації.
Термін: протягом 60 календарних днів.
п.п. 10.2. п. 10. У разі, якщо розмір чи конфігурація тимчасових споруд не дозволяє провести демонтаж та перевезення тимчасових споруд у цілісному стані, здійснити їх розділення на конструктивні елементи.
На виконання вказаного рішення, третьою особою, Залізничною районною адміністрацією було вручено Повідомленням про демонтаж тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста від 03.08.2022 р. для фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
Позивачі, вважаючи спірне рішення в частині пунктів 6, 8, підпунктів 9.2. пункту 9 та підпунктів 10.1. та 10.2. пункту 10 протиправним та таким, що підлягає скасуванню в цих частинах звернулися з вказаним позовом до суду.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що оскаржуване рішенням Відповідача не порушує права Позивачів, оскільки стосується лише власників лише тимчасових споруд на відрізку від АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 , тобто у вказаному рішенні зазначений конкретний відрізок із зазначенням нумерації  будинків АДРЕСА_1 , починаючи з будинку АДРЕСА_5 .
Як уже встановлено судом, позивач   ОСОБА_1 є власником приміщення магазину загальною площею 67,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 .
В оскарженому  позивачами рішенні № 568 від 22.07.2022 немає вказівки на демонтаж встановлених тимчасових споруд за адресою АДРЕСА_3 , тобто вказане рішення не стосується як власника приміщення магазину ОСОБА_1 , так і фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 , який орендує вказане приміщення у ОСОБА_1 .
Отже, приміщення магазину АДРЕСА_3 не охоплюється вказаним рішенням відповідача, тому відповідно не порушує права та законні інтереси позивачів, а звернення з даним позовом до суду є необґрунтованим.
З урахуванням наведених вище висновків апеляційного суду, висновок суд першої інстанції про  відмову у задоволенні позову з тих підстав, що рішення №568 від 22.07.2022 «Про надання функцій замовника на виконання робіт з благоустрою території, обмеженої АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 » було прийнято на підставі законів України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» уповноваженим на це органом та є обов`язковим до виконання є невірним та передчасним, оскільки судом першої інстанції не досліджено та не з`ясовано чи вказане рішення порушує права та законні інтереси позивачів, як власника та орендаря приміщення. 
Крім цього, поза увагою суду першої інстанції залишились надані позивача докази того, що позивач   ОСОБА_1 є власником приміщення магазину загальною площею 67,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , доказом чого є Витяг про державну реєстрацію від 05.12.2012 р. 
Станом на 01.12.2011 р. технічна характеристика приміщення відповідала загальній площі 67,9 кв.м., яке складалося з трьох приміщень площею 23,00 кв.м., 21,6 кв.м. та 23,3 кв.м. Первинно приміщення мало статус торговий павільйон площею 67,9 кв.м. Згідно з технічними висновками за результатами обстеження будівлі по АДРЕСА_3 , виданими ПП ОСОБА_5 , який діє на підставі ліцензії №591153 від 10.08.2011 року, яка видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, всі несучі конструкції павільйону були виконані відповідно до діючих будівельних норм і правил і забезпечували надійну експлуатацію. Павільйон було визнано капітальною спорудою з нормативним терміном експлуатації 40 років. Вказані вище обставини встановленні рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2012р. у справі №1309/5870/12.
Доводи третьої особи Департаменту містобудування Львівської міської ради про те, що апелянти самі є порушниками законодавства, оскільки оформляючи дозвільні документи на встановлення тимчасових споруд, ще з 2012 року маючи оформлене право приватної власності на приміщення магазину розташоване на земельній ділянці площею 0,0031 га в АДРЕСА_3 , кадастровий номер 4610136300:04:002:0025 з цільовим призначення якої - обслуговування малої архітектурної форми та на земельній ділянці площею 0,0031 га в АДРЕСА_4 ) кадастровий номер 4610136300:04:002:0024 з цільовим призначення якої - обслуговування малої архітектурної подавали завідомо неправдиву інформацію для оформлення дозвільних документів саме на тимчасові споруди є необґрунтованими, оскільки не спростовують того факту, що ОСОБА_1 є власником приміщення магазину загальною площею 67,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , який використовується Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у підприємницькій діяльності, як дві тимчасові споруди площею 25,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 та площею 26,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, разом з тим, колегія суддів не погоджується з мотивами для відмови у задоволенні позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині викладення мотивів відмови у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав. 
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича – задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року у справі №380/10756/22 змінити в частині викладення мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга 	
Повне судове рішення складено 14.09.2023