Дата документу 22.08.2023 Справа № 331/3452/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/1037/23                                 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Є.У.№ 331/3452/22                                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Дашковської А.В.,
                        Кримська О.М.,
секретар: Смокотіна В.С.,         

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН», Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБІЕС СЕЙЛЗ» про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, 
за апеляційними скаргами Акціонерного товариства закритого недиверсифікованого венчурного корпоративного інвестиційного фонду «ОРЕГОН» в особі представника Голови Наглядової ради АТ «ОРЕГОН» Зальотіної Тетяни Миколаївни, Товариства з Обмеженою відповідальністю «СІБІЕС СЕЙЛЗ» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 року, 
В С Т А Н О В И В:
У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН», Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБЕС СЕЙЛЗ» про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. 
Зазначав, що 11.02.2019 між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» як продавцем, від імені та в інтересах якого на підставі Договору доручення № 4 від 20.12.2016 діяло ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» як повірений продавця, та ОСОБА_1 як покупцем укладено попередній договір № ЗО.03.1.019 купівлі-продажу квартири (далі договір№1). 
05.03.2019 між тими ж сторонами укладено попередній договір № ЗО.03.2.001 купівлі-продажу нежитлового приміщення (далі договір№2). 
За вказаними договорами відповідачі зобов`язалися продати, а позивач купити двокімнатну квартиру, загальною площею 62,38 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1 , а також нежитлове приміщення за цією ж адресою, проектний номер 26, загальною площею 4,13 кв.м. 
На виконання умов попередніх договорів у визначені строки покупцем сплачено 731 125, 41грн. та 20 650 грн., що підтверджується платіжними квитанціями.
Відповідно до п. 3.2. договору№№1,2 заплановані терміни завершення будівельно-монтажних робіт по третій секції житлового будинку – IV (четвертий) квартал 2019 року; введення в експлуатацію третьої секції житлового будинку – III (третій) квартал 2020 року; завершення благоустрою прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку з дитячим майданчиком – IV квартал 2021 року. 
Всупереч умовам договорів продавець не завершив монтажно-будівельні роботи у житловому будинку та не передав квартиру і нежитлове приміщення в експлуатацію покупцю та не уклав основний договір. 
Оскільки попередні договори укладалися з метою забезпечення укладання у майбутньому договорів купівлі-продажу нерухомості, то за правилами ст. 635 ЦК України вони підлягали обов`язковому нотаріальному посвідченню. Зважаючи на те, що попередні договори не були посвідчені нотаріально у відповідності до ч.1 ст.220 ЦК України вони є нікчемними, а тому до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягає застосуванню норма ч.2 ст.570 ЦК України, яка встановлює презумпцію авансу. 
Позивач у позасудовому порядку намагався вирішите спірне питання та 30.08.2022 року направляв досудові вимоги відповідачам, які були ними отримані, проте об`єкти в експлуатацію здані не були, гроші не повернуті. 
Крім того, позивач зазначав, що його постійним зареєстрованим місцем проживання є м. Енергодар, Запорізької обл.. З початку повномасштабної війни через окупацію міста він змушений був евакуюватися разом з родиною та зараз не має власного житла. Також указував, що є особою з інвалідністю 3 групи і що кошти, які сплачені відповідачам, були його останнім заощадженням. У зв`язку з цим просив суд стягнути з відповідачів грошові кошти в сумі 751 775,41 грн., які були ним сплачені згідно наданих квитанцій, а також моральну шкоду в сумі 15 000 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» та ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 751 775,41 гривень.
Стягнуто з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» та ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 15 000, 00 гривень.
Стягнуто з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» та ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8 510,15 гривень.
Судове рішення мотивовано тим, що укладений сторонами попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, а отже є нікчемним. Відповідачі взяті на себе зобов`язання за таким договором не виконали, будівництво багатоквартирного будинку не завершили, в експлуатацію до третього кварталу 2021 року не здали, основний договір купівлі-продажу квартири і нежитлового приміщення не уклали, а тому сплачені покупцем кошти підлягають стягненню на його користь з продавця і його повіреного з компенсацією моральної шкоди. 
Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «ОРЕГОН» та ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» подали апеляційні скарги. Зазначають, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті відзиву на позовну заяву, не врахував наявність форс-мажорних обставин, складної ситуації та простою, початку повномасштабної військової агресії. ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛ» вважає себе неналежним відповідачем, оскільки він є повіреним продавця і діяв в інтересах останнього. АТ «ОРЕГОН» також зазначає, що внесені покупцем кошти не є авансом чи завдатком або попередньою оплатою. Внесені покупцем кошти у відповідності до умов попереднього договору є забезпечувальним платежем і підлягають поверненню у випадку розірвання договору із дотриманням процедури, за винятком суми коштів, зазначеної у п.6.4 попереднього договору – 10 % штрафу від загальної вартості квартири і комісії банку, що сплачується продавцем за перерахування коштів.
У відзиві на апеляційні скарги адвокат Ревкова А.К., яка діє в інтересах позивача, зазначила, що оскаржувані рішення є законними і обґрунтованими, а доводи апеляційних скарг – неспроможними. Заперечуючи проти доводів відповідачів, указує, що суд першої інстанції не порушував процесуальні права відповідачів, які були добре обізнані про відкриття провадження у справі, отримали всі процесуальні документи у передбачені законом строки, своїми процесуальними правами для надання у визначений судом строк відзиву на позов і письмових доказі не скористалися, до ухвалення судового рішення клопотання про поновлення строків для подання відзиву та долучення доказів не заявляли. Факт належного повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи підтверджується належними і допустимими доказами. Посилання відповідачів на форс-мажорні обставини, повномасштабну військову агресію представник позивача вважає безпідставними, оскільки за умовами попередніх договорів завершення будівництва будинку і здача його в експлуатацію як і укладання основного договору мало відбутися ще у третьому кварталі 2020 року, тобто задовго до початку активних бойових дій. Внесені покупцем кошти є авансом і підлягають поверненню у повному обсязі, укладений сторонами договір нотаріально не посвідчений, а тому є нікчемним. Позивачем дотримано порядок досудового вирішення спору, вимога про повернення коштів направлялася продавцю і його повіреному, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Вважає, що повірений є належним відповідачем, оскільки кошти за договором переказувалися на банківські рахунки останнього.
В судові засідання, призначені на 06.07.2023 і 22.08.2023 представники відповідачів не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток. Представник АТ «ОРЕГОН» Хомич М.М., який приймав участь у судовому засіданні 30.05.2023 і з яким узгоджувалася дата наступного засідання, в засідання апеляційного суду не з`явився, правом надати додаткові письмові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги не скористався, двічі просив відкласти розгляд справи, посилаючись на поважність причин неявки до суду – зайнятість в іншому суді, хворобу очей. Суд визнав причину повторної неявки представника ОСОБА_2 у судове засідання неповажною і такою, що не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника позивача адвоката Ревкової А.К., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» підлягає задоволенню, а скарга АТ «ОРЕГОН» – залишенню без задоволення з огляду на таке.
Встановлено, що 11.02.2019 між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕОН» як продавцем, від імені та в інтересах якого на підставі Договору доручення № 4 від 20.12.2016 діяло ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗз» як повірений Продавця та ОСОБА_1 як покупцем укладено попередній договір № ЗО.03.1.019 купівлі-продажу квартири (далі Договор №1).
05.03.2019 між тими ж особами укладено попередній договір № ЗО.03.2.001 купівлі-продажу нежитлового приміщення (далі договір №2).
Відповідно до п. 1.1. договору №1 від 11.02.2019 сторони зобов`язуються в майбутньому, в чіткій відповідності до усіх умов та положень попереднього договору укласти договір купівлі-продажу квартири (надалі «основний договір», з такими характеристиками: адреса будинку - АДРЕСА_2 , тип приміщення – квартира, проектний номер – 76, кількість кімнат – 2, поверх – 11, секція – 3, проектна загальна площа – 62, 38 кв.м.
За умовами договору №2 (п. 1.1. договору) сторони зобов`язуються в майбутньому, в чіткій відповідності до усіх умов та положень попереднього договору укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (надалі «основний договір», з такими характеристиками: адреса будинку - АДРЕСА_2 , тип приміщення – нежитлове приміщення, проектний номер – 26, поверх – цоколь, секція – 3, проектна загальна площа – 4, 13кв.м.
Сторонами узгоджено, що орієнтовна вартість квартири, за яку вона буде продана покупцю згідно основного договору становитиме 731 125,41 грн. без ПДВ. Вартість 1кв.м. площі квартири є сталою та не може бути змінена продавцем в односторонньому порядку. Орієнтовна вартість нежитлового приміщення, за яку воно буде продана покупцю згідно основного договору, становитиме 20 650 грн., без ПДВ. Вартість 1 (одного) кв.м. площі квартири є сталою та не може бути змінена Продавцем в односторонньому порядку (п.2.1 договорів №№1,2).
Покупець на підтвердження власної платоспроможності та наміру щодо укладення основного договору та виконання інших обов`язків, що покладені на нього згідно попереднього договору, зобов`язаний сплатити продавцю шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця грошові кошти як забезпечувальний платіж, розмір якого дорівнює загальній вартості квартири, а саме 731 125,41 грн., та нежитлового приміщення – 20  650 грн. та у строки, визначені попередніми договорами.
Відповідно до п. 2.12 попередніх договорів при укладенні основного договору усі грошові кошти, сплачені покупцем продавцю шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, в процесі виконання попереднього договору будуть зараховані у належний з покупця платіж за основним договором.
Відповідно до п. 2.13договорів №№1,2 на підставі договору доручення № 4 від 20.12.2016, укладеного між продавцем та повіреним продавця, усі розрахунки між сторонами будуть здійснюватися за посередництва повіреного продавця. Сплата покупцем будь-яких грошових коштів на рахунок повіреного продавця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання покупця згідно умов попереднього договору вважається належним виконанням даного зобов`язання перед покупцем. В свою чергу, сплата повіреним продавця будь-яких грошових коштів на рахунок покупця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання продавця згідно умов попереднього договору, вважається належним виконання даного зобов`язання перед покупцем.
Як передбачено п. 3.1. договорів №№1,2, вони набувають чинності з моменту підписання сторонами та діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених у попередньому договорі. Строк дії попереднього договору може бути припинено або змінено тільки за взаємною згодою сторін або у випадках, визначених попереднім договором.
Відповідно до п. 3.2. договорів№№1,2 заплановані терміни: завершення будівельно-монтажних робіт по третій секції житлового будинку – IV (четвертий) квартал 2019 року; введення в експлуатацію третьої секції житлового будинку – III (третій) квартал 2020 року; завершення благоустрою прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку з дитячим майданчиком – IV квартал 2021 року.
У п. 4.1.9. попереднього договору продавець зобов`язався дотримуватися строків закінчення монтажно-будівельних робіт у житловому будинку не пізніше термінів, визначених у розділі 3 «Строки та терміни» попереднього договору».
Згідно п. 6.1, 6.2 договорів за невиконання або неналежне виконання умов попереднього договору сторони несуть відповідальність, визначену попереднім договором та чинним законодавством України
Сторони погодили, що під невиконанням або неналежним виконанням стороною умов попереднього договору вони мають на увазі: п. (в) - невиконання або неналежне виконання будь – якого зобов`язання, вказаного у попередньому договорі.
На виконання умов п. 2.2. попередніх договорів ОСОБА_1 сплатив продавцю грошові кошти шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, а саме 731 125, 41 без ПДВ та у строки, визначені договором, що підтверджується квитанцією № ПН 3146 від 19.02.2019, та 20 650 грн. без ПДВ, що підтверджується квитанцією № ПН 4841 від 06.03.2019. Оригінали обох квитанцій були досліджені судом, а їх копії додані до матеріалів справи.
У строки, передбачені попередніми договорами, будівельно-монтажні роботи по житловому будинку не завершені, будинок в експлуатацію не введений, основні договори не укладені, що не заперечувалося сторонами у суді. 
30.08.2022 позивачем до АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН» та ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» були направлені письмові досудові вимоги про негайне виконання зобов`язань за попереднім договором № ЗО.03.1.019 купівлі-продажу квартири в строк не пізніше 05.09.2022.
За даними сайту Укрпошта повідомлення, що направлялося АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН» під № 6901500689799 не отримано, а повідомлення, що направлялося ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» під № 6901500689780 07.09.2022 отримано уповноваженою особою .
30.08.2022 позивачем до АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН» та ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» були направлені аналогічні досудові вимоги про негайне виконання зобов`язань за попереднім договором № ЗО.03.2.001 купівлі-продажу нежитлового приміщення в строк не пізніше 05.09.2022 .
За даними сайту Укрпошта повідомлення, що направлялося АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН» під № 6901500689730 не отримано, а повідомлення, що направлялося ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» під № 6901500689802 07.09.2022 отримано уповноваженою особою .
Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, – у письмовій формі.
Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Оскільки попередній договір його учасниками укладається з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина друга статті 215, частина перша статті 216 ЦК України).
Установивши, що укладені сторонами попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна у порушення вимог статті 635 ЦК України не посвідчені нотаріально, і що відповідачі їх умови не виконали, житловий будинок в експлуатацію не здали, основний договір не оформили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх нікчемність і застосував до спірних правовідносин положення ч.2 ст.570 ЦК України, визначивши, що внесена покупцем сума на виконання попередніх договорів є авансом.
Доводи апеляційних скарг про те, що внесені покупцем кошти є забезпечувальним платежем і підлягають поверненню останньому за умови дотримання передбаченої попереднім договором процедури з відрахуванням 10% штрафу і банківської комісії є неспроможними.
Зважаючи на те, що сторонами при укладені попередніх договорів купівлі-продажу нерухомого майна не дотримані вимоги ст.657 ЦК України щодо нотаріальної форми їх посвідчення, вказані правочини в силу ч.1 ст.220 ЦК України є нікчемними і не створюють ніяких юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з їх недійсністю, зокрема, з повернення отриманих за нікчемним правочином коштів .
Доводи апеляційних скарг про наявність форс-мажорних обставини, які звільняють їх від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань, а саме: на повномасштабну військову агресію, простой, тощо є безпідставними, оскільки за умовами попередніх договорів завершення будівництва будинку і здача його в експлуатацію як і укладання основного договору мали відбутися ще у третьому кварталі 2021 року, тобто до початку активних бойових дій. 
Посилання відповідачів на карантинні обмеження, простой, тощо не мають правового значення і не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо нікчемності правочинів. 
Крім того, приписами частин першої, другої статті 611 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно із статті 141 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.
Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.
ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:
- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;
- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;
- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.
У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.
Відповідно до розділу 7 Попереднього договору купівлі – продажу квартири, сторони погодили що саме є форс-мажорними обставинами, а також визначили, що сторона, для якої виникла неможливість виконання своїх зобов`язань внаслідок дії не переборної сили, повинна у письмовій формі повідомити іншу сторону про це протягом 10 календарних днів з моменту настання таких обставин та надати сертифікат Торгово-промислової палати України або іншого уповноваженого органу на підтвердження зазначених обставин не пізніше 1 місяця з моменту настання таких обставин (п.7.3.).
Долучена до відзиву на позов копія листа від АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» на ім`я ОСОБА_1 не підтверджує виконання Фондом «ОРЕГОН» п.7.3. попереднього договору купівлі – продажу квартири, оскільки доказів надсилання вказаного листа позивачу відповідачем АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» до суду не надано.
Перевіряючи доводи щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень статей 611, 23 ЦК України, статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
За змістом статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню уразі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.
Як видно із умов попереднього договору, сторони зобов`язалися в майбутньому, в обумовлений договором строк укласти договір купівлі-продажу квартири і нежитлового приміщення (основний договір) на умовах та в порядку, визначених цим договором. На виконання умов договору позивач сплатив ціну об`єкта продажу на умовах і в термін, встановлений попереднім договором. Продавець в порушення умов попереднього договору будівництво багаток5вартирного будинку не завершив, не уклав з позивачем договір купівлі-продажу квартири і нежитлового приміщення термін до третього кварталу 2021 року.
Правовим наслідком ухилення сторони від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, є відшкодування збитків, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства  (частина друга статі 635 ЦК України).
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема, якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає із її положень; у випадках передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.  
Правовідносини, що виникли між сторонами за умовами попереднього договору, відповідно до якого сторони домовилися про укладення основного договору - купівлі-продажу об`єкта інвестування - квартири в багатоквартирному будинку, на виконання якого позивач вніс вартість новоствореного об`єкта будівництва, а відповідач зобов`язався передати йому зазначене майно після введення будинку в експлуатацію, фактично за своїм змістом є правовідносинами з інвестування майна до яких підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 23 ЦК України.
Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено (пункт 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
У постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (провадження № 12-49гс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Означений спосіб захисту застосовний і тоді, якщо можливість отримання відповідного відшкодування за конкретне порушення права (зокрема і права члена адвокатського об`єднання) прямо не передбачене законом, іншим актом цивільного законодавства, договором або іншим правочином. Для задоволення відповідної вимоги суд застосовує приписи пункту 9 частини другої статті 16 та статті 23 ЦК України (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (пункт 92), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (пункт167).
Дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з продавця на користь покупця сплачених за попередніми договорами коштів і для відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального права при визначенні обсягу відповідальності ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» як повіреного продавця. 
Суд дійшов помилкового висновку про те, що обов`язок із повернення грошових коштів, отриманих за нікчемними правочинами, і з відшкодування моральної шкоди має бути покладений і на повіреного продавця. 
Як встановлено судом, продавцем за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна є АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» , інтереси якого при підписанні договору на підставі договору доручення представляло ТОВ «СІБІЕМ СЕЙЛЗ». 
Відповідно до ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Згідно ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Положеннями ч.3 ст. 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
В силу приписів статті 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Згідно ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.
За приписами ч.1 ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.
Відповідно до ч.1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.
Відповідно до статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. До обов`язків повіреного відноситься, зокрема, і негайне передання довірителеві усього одержаного у зв`язку з виконанням доручення.
Довіреність видається однією особою, тобто довірителем іншій особі (представнику), тому видача довіреності є одностороннім правочином, вона підписується тільки довірителем, а договір доручення - довірителем і повіреним. Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав.
Вказане узгоджується с висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 17 березня 2021 року в справі № 360/1742/18 (провадження № 61-16849св19) та від 30 червня 2021 року (справа № 761/34272/18, провадження № 61-10820св20).
Таким чином, обов`язок з повернення коштів, наданих представнику продавця на виконання договору доручення щодо підписання попереднього договору і отримання грошових коштів, покладається саме на довірителя, оскільки вчинений представником правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, і при цьому повноваження, яке виникає у представника за цією довіреністю, не має зачіпати його майнових або особистих немайнових прав, враховуючи характер одностороннього правочину.
За таких обставин оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог до повіреного продавця – ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового – про відмову у позові.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними.
Як видно із матеріалів справи позовна заява разом із доданими до неї письмовими доказами надійшла до суду 30.09.2022.
Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 12 грудня 2022. Відповідачам надано строк протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.
ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» вказані процесуальні документи отримало 13.10.2022, адресована АТ «ОРЕГОН» поштова кореспонденція повернулася до суду першої інстанції 12.10.22 з позначкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Проте 03.01.2023 через засоби поштового зв`язку представник АТ «ОРЕГОН» отримав копію процесуальних документів, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а 05.01.2023 в приміщенні суду представник АТ «ОРЕГОН» Федурко Т.С. ознайомилася із матеріалами цивільної справи.
Отже, строк для надання відзиву на позов і всіх письмових доказів для АТ «ОРЕГОН» розпочався з 04.01.2023 і тривав до 19.01.2023.
Будь-яких письмових заперечень проти позову від відповідачів на адресу суду не надходило, натомість 16.02.2023 і 17.02 .2023 від їх представників надійшли заяви про відкладення розгляду справи, слухання якої було призначено на 17.02.2023.
У зв`язку із неявкою представників відповідачів у судове засідання 17.02.2023, слухання справи було відкладено на 23.02.2023, про що сторони повідомлялися у передбаченому ЦПК України порядку.
Відзив на позовну заяву і письмові докази надійшли до суду першої інстанції вже після ухвалення оскаржуваного рішення – 08 .03.2023 .
Фактичні обставини спростовують доводи відповідачів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Крім того, відповідачам була надана можливість викласти свої доводи у суді апеляційної інстанції і надати відповідні докази на їх підтвердження, проте своїм процесуальним правом вони не скористалися, участі у засіданні апеляційного суду під час апеляційного розгляду справи не приймали.
За таких обставин підстав для скасування судового рішення в частині вирішення позовних вимог щодо відповідача АТ «ОРЕГОН» по справі не встановлено, а тому апеляційна скарга останнього задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБІЕС СЕЙЛЗ» задовольнити. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБІЕС СЕЙЛЗ» скасувати, у задоволенні позову відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 25 серпня 2023 року.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська