ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2023 р. 	Справа № 1640/2396/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 (суддя Костенко Г.В.; м. Полтава) по справі № 1640/2396/18
за позовом   ОСОБА_1     
до  Міністерства охорони здоров`я України ,  Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України",   третя особа:  Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області   
про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
22.02.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №1640/2396/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України”, за участю третьої особи – Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, шляхом подання у двотижневий строк звіту про виконання постанови.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 повернуто заявнику без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №1640/2396/18.
Вказана ухвала мотивована тим, що Полтавський окружний адміністративний суд не є повноважним судом для вирішення питання щодо судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №1640/2396/18,
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на її постановлення з порушенням норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2023, яка перешкоджає відкриттю провадження та розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , з посиланням на ч. 3-4 ст. 241 КАС України, зазначає, що остаточним рішенням по справі № 1640/2396/18 є прийнята постанова Верховного Суду від 20.01.2021, а не ухвалене рішення суду. Відповідно, звертатися із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення ОСОБА_1 мала саме до Полтавського окружного адміністративного суду. 
Державний заклад "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що у липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі – МОЗ України) і Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (далі – Центральна МСЕК), у якому просила:
1) визнати протиправними дії МОЗ України щодо розгляду її звернень;
2) зобов`язати МОЗ України: установити їй з 14.02.2017 безстроково 2 групу інвалідності; здійснити залік пропущеного терміну переогляду МСЕК за період з 01.07.2013 по 14.02.2017 та визнати її інвалідом у цьому періоді;
3) стягнути з МОЗ України матеріальну шкоду в розмірі неотриманої пенсії за період з 01.07.2013 по 14.02.2017 як інвалідом 2 групи; та з 14.02.2017 по час ухвалення рішення суду – в розмірі недоотриманої пенсії по інвалідності в разі визнання її інвалідом 2 групи, а також моральну шкоду та шкоду, завдану здоров`ю, в розмірі 2000000 грн;
4) визнати протиправними дії Центральної МСЕК;
5) зобов`язати Центральну МСЕК видати нову довідку з акта огляду МСЕК із новим висновком, замість акта огляду серії АВ №0493488 від 14.02.2017, та надіслати відповідні документи до всіх належних організацій для проведення зарахування пільг з житлово-комунальних платежів.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019 скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центральної МСЕК. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано протиправними дії Центральної МСЕК щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 29.05.2017; зобов`язано Центральну МСЕК повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 29.05.2017 та надати обґрунтовану відповідь з урахуванням висновків суду. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20.01.2021 скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства охорони здоров`я України щодо розгляду заяви-скарги ОСОБА_1 від 13.07.2017 та зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України розглянути зазначену скаргу відповідно до норм чинного законодавства України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу викладених вище норм випливає, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, тобто заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає вирішенню судом, який розглянув справу по суті та прийняв рішення не на користь суб`єкта владних повноважень.
Оскільки за наслідками касаційного оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019 по справі № 1640/2396/18 Верховний Суд скасував рішення судів попередніх інстанцій та ухвалив нове судове рішення у цій справі, яким частково задовольнив позов ОСОБА_1 , правильним є висновок суду першої інстанції про те, що судом, який ухвалив рішення по суті позовних вимог на користь позивача, який просить встановити судовий контроль у порядку статті 382 КАС України є саме Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, а не Полтавський окружний адміністративний суд, до якого ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою.
Отже, вирішити питання про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №1640/2396/18 відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України може виключно Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який ухвалив судове рішення у цій справі, що набрало законної сили та підлягає виконанню відповідачем. Натомість, Полтавський окружний адміністративний суд не є повноважним судом для вирішення цього питання.
Частиною 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №1640/2396/18, що подана заявником до Полтавського окружного адміністративного суду, є очевидно безпідставною, а тому підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції належить залишити без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 по справі № 1640/2396/18 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова