ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 р.	Справа № 520/8785/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, по справі № 520/8785/22
          за позовом             ОСОБА_1  
          до            Головного управління Національної поліції в Харківській області                    
          про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області  (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 03.06.2022 №297 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області», в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 14.06.2022 № 287 о/с в частині звільнення зі служби в поліції сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області, з 14.06.2022 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);
- поновити сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області з 15.06.2022;
- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.06.2021 по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України;
- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення вимог  процесуального та матеріального права, просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції  скасувати та увалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказав на те, що матеріали справи не містять, в тому числі, висновок про службове розслідування, даних  надання позивачу у квітні 2022 року усного наказу про обов`язкову евакуацію, у зв`язку з чим було неправильно встановлено та з`ясовано події, за які позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності. Разом з тим,  обставини того, ким саме було віддано позивачу вказівку  покинути непідконтрольну територію, не були встановлені. ОСОБА_1 не був ознайомлений із планом та інструкцією, яка б визначала його дії та можливість проведення евакуації із тимчасово окупованої території України, а саме, з міста Куп`янськ, на підконтрольну територію України. Окрім того, службове розслідування відносно позивача проводилось   без отримання від нього безпосередніх пояснень, що вказує на порушення норм  Порядку проведення  службового розслідування  у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 та  позбавлення  права на захист під час проведення службового розслідування.
Не погоджуючи із доводами апеляційної скарги відповідачем подано  до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на скаргу дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 № 287 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Підставою для прийняття зазначеного рішення послугували матеріали службового розслідування, за результатами якого начальником ГУНП в Харківській області 03.06.2022 був затверджений висновок службового розслідування, а в подальшому підписаний наказ ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 № 297, яким до поліцейського відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області сержанта поліції ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду.
Позивач вважає накази ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 за № 297 та від 14.06.2022 № 287 о/с протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарна комісія під час службового розслідування відносно позивача повно встановила та з`ясувала обставини події і правомірно притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 8, п. 1,2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 №242, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818. З урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у висновку службового розслідування, правомірно видано наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 03.06.2022 №297 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області», в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Частиною першою статті 8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 18 Закону №580-VIII поліцейській зобов`язаний 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно частин першої та другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пункту 24 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Статтею 24 Закону №580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Згідно з частиною першою статті  1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із вимогами статей 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до вимог абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Згідно з частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).
Пунктом 2 розділу V Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Висновки відповідача про застосування  дисциплінарного стягнення  до позивача гуртувались на тому, що в період з 01.05.2022 по 03.06.2022  сержант поліції ОСОБА_1  безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не виконав  усний наказ  керівників  щодо необхідності у строк до 30.04.2022 вийти з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом  ГУНП в Харківській області, для проходження служби, виконання своїх функціональних обов`язків, а також не взяв  участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення та на всій території України,  у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 
З огляду на зазначене нормативне регулювання, колегія суддів зазначає, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України "Про ведення воєнного стану" №64/2022 введено воєнний стан на території України, який внаслідок продовження триває.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач на час введення воєнного стану проходив службу в м. Куп`янськ Харківської області, на посаді поліцейського-водія відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Підставою для проведення службового розслідування слугував рапорт від 09.05.2022 ОСОБА_4 , в якому зазначено про відсутність позивача на службі без поважних причин.
В якості доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді безпідставної відсутності на службі в період з 01.05.2022 по 03.06.2022 відповідач надав висновок службового розслідування (а.с. 135-149 том 1), рапорт ОСОБА_4 (а.с. 151-153 том 1), акти від 03.06.2022 огляду електронної комунікації (а.с. 160-162 том 1) та про відмову від надання письмових пояснень (а.с. 163-165 том 1).
Суд першої інстанції визнав вказані докази належними та достатніми в підтвердження відсутності позивача на службі, у зв`язку з чим дійшов висновку про правомірність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення зі служби в поліції.
Проте, колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, не з`ясував якими саме доказами зафіксовано факт відсутності позивача на службі з травня по червень 2022 року та доведення до позивача усного наказу керівництва про прибуття до місця дислокації, а також підстави відсутності позивача на службі у спірний період.
Зокрема, як зазначено в письмових поясненнях командира роти №2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області Онда В.В. від 19.05.2022 (а.с. 66, 179 том 1), що керівництвом ГУ НП в Харківській області ніяких команд щодо евакуації батальйону конвойної служби ГУ в м.Харків не надходило. Разом з тим, у даних поясненнях приведено, що  засобом мобільного зв`язку 08.04.2022 сержанту поліції ОСОБА_1 поліцейському-водію відділення №3 взводу №3 роти №2, який перебуває на тимчасово  окупованій території м.Куп`янськ Харківської області, було надано  усну вказівку від керівництва підрозділу до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну територію України або прибути за місцем дислокації підрозділу, станом на 09.05.2022 сержант поліції ОСОБА_1 знаходячись з табельною вогнепальною зброєю до підрозділу БКС не прибув.
Колегією суддів зауважено, що  відповідні пояснення не містять посилання про те, хто саме віддав усну вказівку позивачу до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну територію України або прибути за місцем дислокації підрозділу.
Позивачем же напроти в судовому засіданні  повідомлено, що ніяких усних вказівок від керівництва  підрозділу він не отримував, що було обумовлено  відсутністю мобільного зв`язку в місті Куп`янськ Харківської області, яке перебувало в окупації.
Загальновідомими є обставини, що місто Куп`янськ Харківської області з початку військової агресії зазнавало артилерійських та ракетних обстрілів, з лютого по вересень 2022 року перебувало в тимчасовій окупації.
Разом з тим,  згідно з додатковими письмовими поясненнями відповідача (а.с. 191-198 том 1), саме командиром БКС ГУНП в Харківській області  підполковником поліції ОСОБА_4 особисто  позивачу був наданий усний наказ до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну територію України та прибути до місця дислокації підрозділу, про що свідчить відповідний рапорт.
У відповідності до рапорту командира БКС ГУНП в Харківській області  підполковника поліції ОСОБА_4 (а.с. а.с.151-153 том 1) від 09.05.2022, в тому числі, сержанту поліції ОСОБА_1 (0167119) поліцейському-водію відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області, який перебуває на тимчасово окупованій території у м.Куп`янськ Харківської області,  08.04.2022 було надано  вказівку евакуюватися на підконтрольну територію України та прибути за місцем дислокації підрозділу, однак станом на 09.05.2022 до підрозділу для проходження служби не прибули.
Із даного рапорту  не можливо встановити  у який саме спосіб позивач був повідомлений 08.04.2022 про  необхідність евакуюватися на підконтрольну територію України та прибути за місцем дислокації підрозділу, а саме, були це засоби телефонного зв`язку, за яким номером, чи інші можливі варіанти оповіщення. 
За клопотанням позивача судом апеляційної інстанції допитано в якості свідка     ОСОБА_4 (командира  батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області).
Так, допитаний в суді апеляційної інстанції в якості свідка командир батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області   ОСОБА_4 зазначив, що проходить службу у м. Харкові,  безпосередньо ОСОБА_1 08.04.2022 наказ про необхідність у строк до 30.04.2022 евакуюватись до підконтрольної території України та прибути до місця дислокації для подальшого проходження служби не надавав та не доводив, кому з підлеглих було надано таке розпорядження він не пам`ятає,  чи було доведено цей наказ до позивача його безпосереднім керівником йому не відомо. 
Отже, встановлені судом апеляційної інстанції обставини спростовують висновки відповідача та суду першої інстанції про відсутність позивача на службі без поважних причин.
Відповідачем належними доказами не  підтверджено доведення позивачу усного наказу керівництва ГУ НП в Харківській області щодо необхідності у строк до 30.04.2022 евакуюватися з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУ НП в Харківській області та, як наслідок, не виконання ним цього наказу і відсутність на службі з 01.05.2022 по 03.06.2022 без поважних підстав. 
Також, колегія суддів враховує, що про проведення службового розслідування позивач не був обізнаний, письмових пояснень щодо обставин перебування на службі у спірний період не надавав та не відмовлявся від їх надання. 
Дії відповідача щодо виклику ОСОБА_1 для надання пояснень під час службового розслідування шляхом телефонних дзвінків, направлення повідомлень на телефонний номер, месенджер «Telegram» та на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи їх не отримання, не спростовують доводів позивача про не повне з`ясування всіх обставин. 
Також судом враховується, що загальновідомими обставинами є  тривала окупація м. Куп`янськ Харківської області та відсутність будь-якого зв`язку.
Слід зазначити, що не вихід працівників на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, не свідчить беззаперечно про їх відсутність на службі без поважних причин. Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей і не може вважатися як відсутність на роботі без поважних причин.
Висновки службового розслідування, які суд першої інстанції визнав обґрунтованими, зроблені лише з урахуванням пояснень керівників поліцейських, відносно яких проводилось службове розслідування, які не є безпосередніми керівниками позивача, без надання оцінки доводам ОСОБА_1 , без з`ясування всіх обставин, відсутності доказів повідомлення  позивачу про виконання цього наказу, фіксації неявки позивача на службі, без врахування особи позивача, ступеня його вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його попередньої поведінки, ставлення до служби.
Відповідно до частини другої статті  77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 по 03.06.2022, скоєння прогулів.
Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до невірного вирішення справи, а тому наявні підстави для скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позову.
Таким чином, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправними накази від 03.06.2022 № 297  в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та від 14.06.2022 № 287 о/с в частині звільнення його зі служби (а.с. 131 том 1) та поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області з наступного дня за днем звільнення (14.06.2022), а саме з 15.06.2022.
Ураховуючи висновок щодо протиправності звільнення позивача зі служби та наявність підстав для скасування наказу  про його звільнення і необхідність  поновлення позивача на посаді,  колегія суддів доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на корить позивача середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу,  виходячи з наступного. 
Згідно  з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде  встановлено, що на  порушення  ст.46  КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати,  суд має задовольнити  позов  останнього  про  стягнення  у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).
Відповідно до частин першої та другої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Вирішуючи питання про стягнення  грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, апеляційний суд  частково погоджується з доводами сторони позивача щодо порядку підрахування  розміру середнього заробітку для позивача у спірному періоді,  приводячи наступне.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (надалі - Порядок №260). 
Пунктом 6 розділу ІІІ цього Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Відповідно до пункту 9 розділу І вказаного Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Таким чином, зі змісту Порядку № 260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
У свою чергу, пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Оскільки відсутній чітко визначений порядок для підрахунку середнього грошового забезпечення для поліцейських, у випадку їх  звільнення,  колегія суддів зазначає, що  можливо застосувати, як положення Порядку №100, так і норми Порядку №260.
Отже,  застосовуючи правила підрахунку  середньої заробітної плати  за Порядком №100, суд враховує  вимоги Порядку №260 щодо особливостей обрахунку грошового забезпечення поліцейських з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Натомість, як вбачається із довідок про  доходи  від 26.10.2022 №375 та від 25.08.2023 №597, ОСОБА_1 у березні 2022 року  та  квітні 2022 року було нараховано заробітну плату в розмірі по 9 474,54 гривень щомісячно, а у травні 2022  року - нарахування не проводились (а.с. 178, 210 том 1).
У відповідності до абзацу 4 пункту 2 Розділу ІІ Порядку  №100, якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю,  в  якому  відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата,   працівник   не   працював,   середня   заробітна  плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Отже, згідно  даних про заробітку плату позивача  за березень-квітень 2022 року,  розмір його заробітної плати за дані місці  становив 18 949,08 гривень. Враховуючи, що  загальна кількість робочих днів за березень 2022 року та за квітень 2022 року становила 61 робочих днів, то середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складав 310,64 гривень (18 949,08 грн/61 днів = 387,82 грн/день). Період вимушеного прогулу позивача з 15 червня 2022 року (день наступний за днем звільнення) по 06 вересня 2023 року (день ухвалення рішення про поновлення) складає 449 календарних днів.
Отже, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу з 15 червня 2022 року по 06 вересня 2023 року складає 139 477,36 гривень (310,64 грн х 449 календарних днів).
Приведені висновки суду щодо питань підрахунку середнього заробітку узгоджуються  із правовими позиціями Верховного Суду  викладеними у постановах від 04 серпня 2022 року у справі № 824/3161/14-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 821/1226/16 та від 28 квітня 2022 року у справі № 806/1914/17.
За таких обставин колегія суддів вважає, що наявні підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України у розмірі 139 477,36 гривень.
Згідно пунктів 2-3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
За приписами пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову  .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 520/8785/22 скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 03.06.2022 №297 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області», в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 14.06.2022 № 287 о/с в частині звільнення зі служби в поліції сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області, з 14.06.2022 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області з 15.06.2022.
Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2022 року по день фактичного поновлення на службі в Головному управлінні Національної поліції України в Харківській області  (06 вересня 2023 року) у сумі 139       477  (сто тридцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 36 (тридцять шість) копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  07.09.2023