РІШЕННЯ
Іменем України

31 липня 2023 року 
м. Київ

справа №800/582/16 (800/517/16)
адміністративне провадження № П/9901/232/18  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Гімона М.М.,  Ханової  Р.Ф.,  Шишова О.О.,  Васильєвої І.А., 
секретар судового засідання - Титенко М.П.
представник позивача - Кравець Р.Ю.,
представник відповідача - Романюк Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про скасування постанови Верховної Ради України №1613-VIII від 29 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України (далі -  ВР України), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати незаконною та скасувати постанову Верховної Ради України №1613-VIII від 29.09.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді. 
На обґрунтування своїх вимог посилається, що спірна постанова є незаконною, оскільки прийнята з порушенням порядку та процедури, встановлених статтею 216-1 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» (далі - Регламент), зокрема: не повідомлено про засідання за три дні до засідання, та не перенесено розгляд подання у зв`язку з неявкою позивача; не здійснено обговорення обставин, підстав, оцінки доказів та висновків з обговорюваного питання; не поіменне голосування присутніх народних депутатів.
Позивачем зазначено, що Верховною Радою України здійснено надмірне зловживання своїми правами в результаті дії неякісного закону, що має наслідком порушення права позивача на приватне життя, а зокрема, права не бути незаконно звільненим. 
Обґрунтовуючи порушення строків повідомлення та процедури розгляду питання, позивач наголошує, що нормами пункту 2 частини 5 статті 216-1 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» визначено, що судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення  не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради, на якому розглядатиметься це питання. В даному випадку, електронне оголошення серед новин  ВР України було розміщено 27.09.2016 року, а засідання мало відбутися 29.09.2016 року, тобто повідомлення щодо розгляду питання про звільнення публічно оголошено менше ніж за 3 дні до засідання. Письмового повідомлення щодо розгляду у  ВР України питання про звільнення вона так і не отримала до 29.09.2016 року. Крім того, позивач зазначає, що під час обговорення питання щодо звільнення позивача не було встановлено чи взагалі відправлялось позивачу повідомлення про засідання  ВР України і чи було його отримано. Позивач,  посилаючись на положення статті 55 Конституції України, практику Європейського Суду з прав людини, Монреальську універсальну декларацію про незалежність правосуддя від 1983 року,  зазначає про порушення її права на захист та неупереджений розгляд питання про звільнення, що має наслідком скасування спірної постанови.
Також,  позивач наголосила на тому, що відповідно до пункту 2 частини 5 статті 216-1 Регламенту, лише  у разі повторного неприбуття судді на засідання Верховної Ради, щодо якого розглядається питання про звільнення, за умови повідомлення про розгляд у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності. 
Мотивуючи аргумент щодо порушення порядку обговорення питання про звільнення судді, позивач зазначила, що згідно частини 4 статті 216-1 Регламенту, обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково на пленарному засіданні Верховної Ради починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції. 
Зазначає, що у порушення Регламенту, а також положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, питання щодо її звільнення на засіданні Верховної Ради України вирішувалося без відповідного обговорення, дослідження обставин справи та підстав звільнення. Згідно стенограми позачергового пленарного засідання Верховної Ради України від 29.09.2016 року, головуючий ОСОБА_2 перейшов до скороченої процедури обговорення без прийняття відповідного процедурного рішення, а також обмежував процедуру обговорення, чим порушив право позивача на належний процес та неупереджений розгляд питання про звільнення.  
Обґрунтовуючи довід стосовно порушення порядку голосування за звільнення судді, з посиланням на частину 8 статті 216-1 Регламенту, позивач акцентує, що рішення про звільнення судді повинно прийматись відкритим поіменним особистим голосуванням народних депутатів. Відповідно до відомостей про результати електронної реєстрації народних депутатів на засідання 29.09.2016 року участь в засіданні прийняло 264 народних депутатів. В той же час згідно із відомостями поіменного голосування за прийняття оскаржуваної постанови участь в голосуванні прийняло 233 народних депутатів. Якщо порівняти дані відомостей про результати електронної реєстрації народних депутатів із відомостями поіменного голосування за прийняття оскаржуваної постанови, то вбачається, що за звільнення позивача проголосувало 24 народних депутатів, які взагалі не були зареєстровані на засіданні.  Крім того, за її звільнення проголосували народні депутати, які перебували у відпустках або у відрядженні.
У додаткових поясненнях позивач посилається на те, що всупереч нормам частини 8 статті 19 Регламенту,  на позачерговому пленарному засіданні розглянуто питання про її звільнення з посади судді  без надходження  пропозиції від Президента України про її звільнення, що є обов`язковим у разі застосування процедури проведення позачергової сесії у невідкладних випадках. 
Крім того,  відповідачем порушено вимоги статті 25 Регламенту Верховної Ради України, оскільки питання про розгляд проекту постанови Верховної Ради України про звільнення її з посади судді за порушення присяги не було включено в порядок денний.
Позивач зазначає про те, що Верховною Радою України не виконано вимоги статті 105 Регламенту та не відкликано проект постанови Верховної Ради України про її звільнення, оскільки такий був поданий 16.12.2015 року народним депутатом Гройсманом В.Б., повноваження якого були припинені 14.04.2016 року.
У письмових запереченнях проти позову відповідач просить відмовити в його задоволенні повністю. Вважає, що приймаючи спірну постанову Верховна Рада України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На обґрунтування заперечення, відповідач посилається на положення частини другої статті 19, частини другої статті 88, частини 5 статті 126, статті 131 Конституції України, статті 111, частин першої-третьої, п`ятої статті 116, статті 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статей 1, 3, частини першої статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції", статей 216, 216-1 Регламенту Верховної Ради України, та зазначає, що звільнення судді з посади на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України за порушення суддею присяги здійснює Верховна Рада України за поданням Вищої ради юстиції (далі- ВРЮ), до повноваження якої входить встановлення фактів, що свідчать про таке порушення. Верховна Рада України, розглядаючи подання Вищої ради юстиції про звільнення з посади судді, не є органом державної влади, що здійснює правосуддя, не збирає доказів, не встановлює фактів, не допитує свідків, не проводить експертиз, а на підставі конституційних повноважень виконує адміністративну процедуру звільнення судді з посади.
Доводить, що ОСОБА_1 була  належним чином повідомлена про розгляд питання про її звільнення, оскільки Розпорядження Голови Верховної Ради України від 27.09.2016 року №352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016 на вимогу Президента України опубліковане на офіційному вебсайті Верховної Ради України. На виконання цього розпорядження у той же день позивачу надіслана урядова телеграма про розгляд на позачерговому засіданні Верховної Ради України подання про звільнення її з посади судді у зв`язку з порушенням присяги.
Також зазначає, що відповідно до витягу із стенограми позачергового пленарного засідання Верховної Ради України від 29.09.2016 року на засіданні Верховної Ради України Голова Верховної Ради України оголосив про відкриття позачергового пленарного засідання у зв`язку із вимогою Президента України та зазначив, що надійшло подання ВРЮ про звільнення суддів за порушення присяги.
Рух справи
Ухвалою від 04.10.2016 року Вищий адміністративний суд України позовну заяву Кравця Ростислава Юрійовича , як представника ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови від 29.09.2016 року про звільнення з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді залишив без руху для подання належним чином завіреної довіреності на підтвердження повноважень Кравця Р.Ю. , а також копії оспорюваної постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 року. 
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20.10.2016 року відкрив провадження у цій справі.
Ухвалою від 02.11.2016 року Вищий адміністративний суд України призначив дану справу до судового розгляду. 
Слухання справи неодноразово відкладалося з різних причин. 
15.12.2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" зазначеного Закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у підпункті 5 передбачено, що  позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Справу № 800/517/16 з Вищого адміністративного суду України передано до Верховного Суду.
09.01.2018 року за результатами автоматизованого розподілу судових справ визначено колегію суддів  у  вказаній  адміністративній  справі у складі: Бевзенко В.М. (доповідач), Білоус О.В., Шарапа В.М., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., та ухвалою Верховного Суду від 11.01.2018 року прийнято до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про скасування постанови.
Ухвалою від 08.02.2018 року Верховний Суд зупинив провадження у даній справі №800/582/16 (№800/517/16) за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання незаконним та скасування рішення №920/0/15-15 від 03.12.2015 року (справа №800/582/16 №800/515/1). 

У зв`язку з виведенням судді Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді Бевзенка В.М. зі складу судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02.05.2022 року №507, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2022 року, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Васильєвої І.А., Гімона М.М., Гончарової І.А., Шишова О.О.

31.07.2023 року у зв`язку з відпусткою судді Гончарової І.А. здійснено повторний автоматизований розподіл  судової справи між суддями та визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Васильєвої І.А., Гімона М.М., Ханової Р.Ф., Шишова О.О.

31.07.2023 Верховний Суд ухвалою поновив провадження у справі №800/582/16 (800/517/16) за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України №1613-VIII від 29.09.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва за порушення присяги судді, оскільки набрало законної сили судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання незаконним та скасування рішення №920/0/15-15 від 03.12.2015 року (справа №(800/582/16) 800/515/15). 
Встановлені судом обставини справи. 
Указом Президента України від 21.04.2003 року №346/2003 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Солом`янського районного суду міста Києва у межах п`ятирічного строку. 
Постановою Верховної Ради України від 15.04.2010 року №2135-VI ОСОБА_1 обрана суддею Солом`янського районного суду міста Києва безстроково.
09.06.2015 року Тимчасова спеціальна комісія з перевірки суддів судів загальної юрисдикції прийняла висновок №47/02-15, яким вирішила визнати в діях судді Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 порушення присяги та направити висновок з матеріалами перевірки до Вищої ради юстиції для розгляду і прийняття рішення. 
03.12.2015 року Вища рада юстиції прийняла рішення №920/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді. 
ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради юстиції про визнання незаконною та скасування рішення ВРЮ від 03.12.2015 року № 920/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про її звільнення з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді (справа № 800/515/15).     
Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 352 від 27.09.2016 року скликано  позачергове пленарне засідання Верховної Ради України восьмого скликання на 29.09.2016 року у зв`язку з надходженням вимоги Президента України про розгляд питання про звільнення суддів.
Постановою Верховної Ради України від 29.09.2016 року № 1613- VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку із порушенням присяги судді. За відповідне рішення проголосувало 229 народних депутати.
Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 13.03.2023 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання незаконною та скасування рішення ВРЮ від 03.12.2015 року № 920/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про її звільнення з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді (справа № 800/515/15).     
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з таких мотивів.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 126 Конституції України, Верховна Рада звільняє суддів, обраних Верховною Радою безстроково.
Процедура розгляду парламентом питання про звільнення позивача з посади судді на підставі внесеного ВРЮ відповідного подання, повинна здійснюватися з дотриманням вимог Конституції України, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI,  «Про Регламент Верховної Ради України» від 10.02.2010 року №1861-VI.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 Закону №2453-VI, порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України. Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.
Порядок розгляду Верховною Радою України питань про звільнення суддів встановлено статтею 216-1 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», а саме: відповідно до     пункту 26 частини першої статті 85,     статті 126     Конституції України, законів України     "Про Конституційний Суд України"     та     "Про судоустрій і статус суддів"     Верховна Рада звільняє суддів Конституційного Суду України, призначених Верховною Радою,  суддів, обраних Верховною Радою безстроково(ч.1).
Подання про звільнення судді, обраного Верховною Радою України безстроково, вноситься до Верховної Ради України Вищою радою юстиції. До подання додаються документи, що підтверджують підстави звільнення, передбачені частиною п`ятою статті 126 Конституції України (ч.3). 
Обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою України безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради України починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради України подання Вищої ради юстиції (абз.2 ч.4).
Після доповіді,  суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ. При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов`язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради України, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради України, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності (ч.5). 
Кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали (ч.6). 
За наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання (ч.7). 
Рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою Верховної Ради України. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо (ч.8). 
У разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів народних депутатів за звільнення з посади судді, обраного безстроково, з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, проводиться повторне голосування (ч.9). 
Відповідно до частини другої статті 83 Конституції України, позачергові сесії Верховної Ради, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України (ч.1 ст. 11 Регламенту). 
У невідкладних випадках у період між пленарними засіданнями під час сесії Верховної Ради України на вмотивовану вимогу осіб, які згідно з Конституцією України мають право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради України, а також за пропозицією Погоджувальної ради (пункт 4 частини чотирнадцятої статті 73 цього Регламенту) Голова Верховної Ради України не пізніш як у триденний строк скликає позачергове пленарне засідання Верховної Ради України. До порядку денного такого засідання включаються лише питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання (ч.8 ст.19 Регламенту). 
Засідання Верховної Ради є відкритими і гласними, крім випадків, установлених Конституцією України та цим Регламентом. Гласність засідань Верховної Ради України забезпечується шляхом, зокрема, розміщення інформації на офіційному вебсайті Верховної Ради України (частини 1, 5  ст. 3 Регламенту). 
Відповідно до пункту 3 Положення "Про веб-ресурси Верховної Ради України", затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 19.05.2015 року №699 (далі - Положення), веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.
Протокол, стенограма, стенографічний бюлетень пленарного засідання Верховної Ради є офіційними документами, що підтверджують процес обговорення і прийняття рішень Верховною Радою України. Вони надаються народним депутатам для ознайомлення за їх письмовими зверненнями до керівника Апарату Верховної Ради України (ч.1 ст. 56 Регламенту). 
Оцінюючи аргументи сторін щодо дотримання Верховною Радою України процедури звільнення з посади судді, зокрема, щодо належного повідомлення позивача про проведення засідання та розгляду питання про звільнення з посади судді за його відсутності, Суд зазначає наступне.
Порядок підготовки і проведення сесій Верховної Ради України, її засідань, формування державних органів, законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій Верховної Ради України визначає Регламент.
Аналіз положень ст. 216-1 Регламенту (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) дає підстави для висновку про те, що присутність судді при першому розгляді клопотання про його звільнення є обов`язковою умовою розгляду Верховною Радою України цього клопотання. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання. Лише повторне неприбуття належно повідомленого судді дозволяє Верховній Раді України розглянути питання про його звільнення за його відсутності.
Критерій щодо прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. Верховна Рада України як орган державної влади зобов`язана застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо, якщо це рішення матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження.
Установлені судом обставини свідчать, що 27.09.2016 року на офіційному  веб-сайті Верховної Ради України було опубліковано розпорядження Голови Верховної Ради України №352 від 27.09.2016 року про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016 року, у якому зазначалось: 
«У зв`язку з вимогою Президента України про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України восьмого скликання та відповідно до частини восьмої статті 19 Регламенту Верховної Ради України: 
1.          Скликати позачергове пленарне засідання Верховної Ради України восьмого скликання на 10 годину 29 вересня 2016 року, на якому розглянуто питання про звільнення суддів. 
2.          Першому заступнику Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючому справами П.Боднару забезпечити підготовку і проведення позачергового засідання Верховної Ради України 29 вересня 2016 року та поінформувати народних депутатів України про питання, розгляд якого заплановано на ньому». 
Президент України ОСОБА_4 звернувся до Голови Верховної Ради ОСОБА_2 із проханням скликати не пізніше 29 вересня 2016 року позачергове пленарне засідання Верховної Ради України, до порядку денного якого включити розгляд питання про звільнення суддів, оскільки його не вирішення негативно позначиться на функціонуванні судової системи та проведенні судової реформи. 
На виконання Розпорядження Голови Верховної Ради України у той же день 27.09.2016 року за підписом Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_5 була надіслана урядова телеграма судді Солом`янського суду м. Києва ОСОБА_1 , якою повідомлялось, що на позачерговому засіданні Верховної Ради України, яке відбудеться у четвер 29 вересня 2016 року, розглядатиметься подання Вищої ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді у зв`язку з порушенням присяги. 
Сторонами не оспорюється, що засідання Верховної Ради України 29.09.2016 року проведено без участі ОСОБА_1 .
Судом, на підставі витягу зі стенограми позачергового пленарного засідання Верховної Ради України від 29.09.2016 року, встановлено, що на засіданні Верховної Ради України Голова Верховної Ради України оголосив про відкриття позачергового пленарного засідання у зв`язку з вимогою Президента України та відповідно до частини 8 статті 19 Регламенту, а також зазначив, що до Верховної Ради України надійшли подання Вищої ради юстиції про звільнення суддів на підставі порушення присяги. 
Було оголошено про розгляд питання щодо звільнення суддів, слово для доповіді було надано Голові Комітету Верховної Ради України з питань правової політики і правосуддя ОСОБА_6 та Голові Вищої ради юстиції ОСОБА_7 . Потім, Головуючий на пленарному засіданні ОСОБА_2 поставив на голосування пропозицію для прийняття проекту постанови №3581-13 щодо звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді. 
Суд зазначає, що невиконання відповідачем вимог ч. 5 ст. 216-1 Регламенту про обов`язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення права позивача на участь у процесі прийняття рішення.
При цьому, відповідач також не виконав приписи Регламенту про неможливість розгляду питання про звільнення судді у випадку його першої неявки на засідання парламенту і обов`язок відкладення розгляду питання із повторним повідомленням судді.
Аргументи ВР України про розміщення інформації на офіційному веб-сайті ВР України, що розцінюється як належне повідомлення, так і доводи про невідкладний характер цього питання (про звільнення суддів) не спростовують такого висновку суду, позаяк за описаних обставин справи таке оприлюднення не доводить і не може доводити того, що позивача належно повідомили про дату та час розгляду питання про його звільнення, відтак належним чином забезпечили його право на участь у розгляді цього питання.
Оцінюючи доводи позивача про порушення відповідачем Регламенту, яким передбачено обов`язок обговорення питання на пленарному засіданні Верховної Ради України про звільнення судді, обраного безстроково,  Суд звертає увагу на те, що  орган державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що Верховна Рада України, вирішуючи питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, не дотрималась вимоги забезпечення  участі судді, питання стосовно якого розглядалось та не здійснювалось обов`язкове обговорення, чим порушено право приймати участь і  мати представника, а також право на виступ та  висловлення свої думки, надання письмових матеріалів, надання відповіді на запитання народних депутатів, тощо.
Така процедура розгляду питання про звільнення судді (як і її неухильне дотримання) є, з одного боку, засобом захисту прав та інтересів судді (адже будучи присутнім на засіданні він може взяти участь в обговоренні питання стосовно свого звільнення), а з іншого має на меті гарантувати законність самого процесу звільнення судді з посади, який, з огляду на сферу правовідносин, є публічним, що, відповідно, вимагає дотримання «безсторонності» в усіх її аспектах.
Рішення парламенту за результатами розгляду такого питання має бути обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що забезпечується виконанням передбаченої у законі процедури вирішення такого питання: своєчасне та належне повідомлення про проведення засідання, оголошення подання про звільнення судді, доповідь, обговорення, виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів, не голосування у разі наявності зауважень до подання. 
Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи адміністративні справи, фактичні обставини яких є подібними до обставин цієї справи, раніше висловила правову позицію щодо застосування наведених норм законодавства в контексті правовідносин, які виникли у зв`язку зі звільненням судді за порушення присяги (відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України у попередній редакції). Зокрема у постановах від 06 та 13.11.2018 року та від 04.06.2019 року (справи №800/606/16, 800/532/16, 800/539/16, 800/515/16 відповідно) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що оголошення подання про звільнення судді, доповідь, обговорення, виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів, неголосування у разі наявності зауважень до подання - це стадії прийняття відповідного рішення парламентом. Задля забезпечення критерію обґрунтованості рішення  ВР України має ретельно досліджувати наявні матеріали, може збирати додаткові документи, пояснення осіб тощо.
У цьому зв`язку Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) наголосив, що, зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилки. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. рішення у справі «Лелас протии Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74).
У рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту.
Щодо аргументів позивача про недотримання Верховною Радою України вимоги поіменного особистого голосування, суд зазначає наступне.
При голосуванні за проект постанови «Про звільнення судді» № 3581-13, спершу «За» проголосувало 224 народних депутатів України, тобто постанова була не прийнята. 
Головуючий на пленарному засіданні поставив декілька раз повторно на голосування пропозицію про прийняття проекту постанови № 3581-13 щодо звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді. 
Остаточно рішення було прийнято коли в черговий раз відкритим поіменним голосуванням більшістю голосів «За» проголосувало 229 народних депутатів. 
Це рішення оформлено відповідною постановою Верховної Ради України «Про звільнення судді» від 29.09.2016 року № 1613- VIII. 
В судовому засіданні представник позивача наголошував про факти порушення вимог законодавства щодо особистого голосування депутатами під час проведення позачергового засідання ВР України 29.09.2016 року, зокрема, і при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає дані аргументи обґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно з відповіддю на адвокатський запит представника позивача до ВР України від 19.03.2018 №15/22-432 (53541), - 29.09.2016 року були оформлені відрядження за межі України, зокрема, народним депутатам: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Однак, згідно роздруківки поіменного голосування з офіційного порталу Верховної Ради України зазначено, що зазначені народні депутати в цей день голосували за проект постанови, якою звільнено ОСОБА_1 . Крім того,   ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та інш. 29.09.2016 року не нараховувалась заробітна плата у зв`язку з перебуванням їх у відпустці без збереження заробітної плати, але позивач зазначив, що згідно електронної роздруківки з офіційного порталу Верховної Ради, за проект постанови № 3581-13 «Про звільнення судді» ( ОСОБА_1 ) проголосувало  229 народних депутатів, в тому числі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 ,   ОСОБА_10 . 
Факт порушення вимог про особисте голосування народних депутатів на позачерговому засіданні ВР України 29.09.2016 року підтверджується стенограмою, в якій відображено виступи депутатів щодо фактичної відсутності в сесійній залі більшості складу парламенту та необхідної кількості депутатів, а також виступами в засобах масової інформації народних депутатів із визнанням факту «кнопкодавства» з їх боку під час позачергового засіданні ВР України 29.09.2016 року.
В судовому засіданні відповідачем вказаний факт не спростовано.
Допущені відповідачем порушення процедури звільнення позивача з посади судді у зв`язку з порушенням присяги на пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 року, які встановив Суд, свідчать про те, що Верховною Радою України порушений спосіб реалізації владних управлінських функцій, прийнята за таких порушень постанова про звільнення позивача з посади судді у зв`язку з порушенням присяги є протиправною, і порушені права позивача підлягають захисту.
Отже, при розгляді питання про звільнення позивача з посади судді та прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв з порушенням вимог Конституції України, Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про Регламент Верховної ради України», необґрунтовано, та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішень. Порушення відповідачем цих принципів виключає висновок про правомірність вирішення ним питання про звільнення позивача з посади судді та законність прийнятої постанови.
Розглянувши подані документи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача на те, що проект постанови Верховної Ради України про її звільнення є відкликаним відповідно до статті 105 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 №1861-VI (із змінами і доповненнями), оскільки був поданий 16.12.2015 року народним депутатом Гройсманом В.Б., повноваження якого були припинені 14.04.2016 року, виходячи з наступного.
Аналіз положень пункту 1 частини п`ятої, пунктів 1 і 2 частини шостої статті 89, частини другої статті 105 Регламенту свідчить, що постанова про звільнення судді не є законопроектом, оскільки не містить положень нормативного характеру.
Відповідно, положення частини другої статті 105 Регламенту щодо підстави, за якої законопроект вважається відкликаним, не поширюється на проект постанови про звільнення судді.
За правилами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивач сплатила судовий збір за подання позову у розмірі 551,21 грн, який підлягає відшкодуванню рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 241 - 246, 250, 255, 266, 295 КАС України, Суд -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити. 
Визнати незаконною та скасувати постанову Верховної Ради України №1613-VIII від 29 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Верховної Ради України (вул.   М.   Грушевського, 5, м.Київ, 01008) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за 
подання позову у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 копійок.
Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко,
М.М. Гімон, 
 Р.Ф. Ханова, 
 О.О. Шишов, 
 І.А. Васильєва, 
Судді Верховного Суду