Номер провадження: 22-ц/813/3549/23 
Справа № 521/13300/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - Громіка Р.Д.,
суддів - Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря - Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви.
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в розмірі 2310 грн., в якості додаткових витрат на дитину; позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що проживає в АДРЕСА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 , сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син був народжений під час спільного проживання з відповідачем, після народження якого через 10 місяців вони перестали разом мешкати. 
Протягом усього часу життя сина його біологічний батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по його вихованню, не цікавився його життям, не відвідує його ні вдома, ні в дитячому дошкільному закладі, ні у школі, не займається вихованням сина, належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, на надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. 
Син мешкає разом зі нею, йому забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера. Всі питання щодо виховання сина вона вимушена вирішувати самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. 
У зв`язку із ухиленням відповідача від сплати аліментів вимушена була звернутися до суду. Згідно із судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2017р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 розмірі від усіх видів його заробітку щомісячно. 
Постановою старшого державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області від 14.12.2017р. було відкрите виконавче провадження ВП № НОМЕР_3. Через ухилення від сплати аліментів в рамках виконавчого провадження до ОСОБА_2 було застосовано певні санкції. 
На початку весни 2018р. її чоловік ОСОБА_6 , який є громадянином Ізраїлю, запропонував переїхати мешкати до Ізраїлю, оскільки він працевлаштований та працює в Ізраїлі, тому для зручності родині краще буде проживати там. 
Звернувшись до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їхнього сина на постійне місце проживання в Ізраїль, останній погодився за умови, якщо вона напише заяву до виконавчої служби про те, що отримала від нього аліменти у повному обсязі до повноліття сина ОСОБА_7 , тобто грошових коштів, які вона в дійсності не отримувала. 
На таку пропозицію позивач погодилася оскільки розуміла, що так і не отримає від відповідача цих грошових коштів, а так у неї та сина буде можливість змінити життя на краще: отримати більш кваліфіковану роботу, медичне обслуговування, навчання. 13.04.2018р. вони разом з відповідачем поїхали до виконавчої служби Біляївського району, де зареєструвала заяву, в якій зазначила, що аліменти відповідачем сплачені у повному обсязі до повноліття дитини та просила закрити виконавче провадження. Після чого вони поїхали до приватного нотаріуса Журавель М.В., де відповідач мав зробити заяву про те, що він дозволяє сину виїхати на ПММ до Ізраїлю. Однак відповідач почав вимагати від неї написати ще й нотаріально посвідчену заяву, в якій мало бути зазначено, що вона отримала всі кошти в якості аліментів, але й значну суму - 660 000 грн. 
Проконсультувавшись з юристами їй повідомили, що такі дії є неправомірними та є злочином у розумінні законодавства. Тому вона відмовилася від такої вимоги відповідача, хоча він та його батько вимагали вчинити такі дії. 17 квітня 2018 року позивач поїхала до виконавчої служби та написала заяву, щоб їй повернули раніше подану заяву від 13.04.2018р. 
03 січня 2019 року вона звернулася до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про те, що відповідач не сплачує аліменти, яка зареєстрована в ЄРДР 12019160250000009. Наразі проводяться слідчі дії. 
08 січня 2019 року, коли слідчий зателефонував відповідачу та запросив на допит, останній, побоюючись кримінальної відповідальності, одразу ж перерахував їй на картку 5000 грн., а 13 січня 2019 року ще 17085 грн. Будь-яких інших платежів по цей час відповідач не робив. 
Відповідач маніпулює наданими йому законом правами батька та шантажує її, використовуючи такі права на дитину. Окрім іншого зазначає, що відповідачу начхати на розвиток дитини, і що за 660 000 грн., які він начебто сплатив в якості аліментів, він був готовий дитину й ніколи не бачити, оскільки умов про періодичне побачення з дитиною не ставив, й навпроти висловлював думку про те, що якщо вони уїдуть, то ніколи не повернуться. 
Серед іншого син займається у школі робототехніки Robocod та за наслідками навчання за останній рік отримав відповідний сертифікат. За час навчанні в даній школі вона витратила грошові кошти в розмірі 4620 грн., оскільки витрати на таке навчання відноситься до додаткових витрат, що викликані розвитком особливих здібностей дитини, то вважає, що з відповідача необхідно стягнути на її користь 1/2 частку від витрачених нею грошових коштів. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог.
ОСОБА_2 надав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та просить суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити ОСОБА_2 способи у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: кожний тиждень щосуботи або щонеділі з 09.00 год. до 20.00 год. - без присутності матері ОСОБА_1 , на день народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільне святкування з урахуванням бажання дитини, спільний відпочинок 30 днів літніх канікул дитина проводить з батьком з урахуванням бажання дитини, необмежене спілкування батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та сина, у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком, в день побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько має право забирати сина з дому/школи особисто; зобов`язати ОСОБА_1 за два дні до дня зустрічі батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати батьку точну інформацію фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомить про це батька особисто на наступний день з дня настання таких обставин; а також стягнути на його користь сплачені судові витрати.
Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , від якого у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через втрату почуття один до одного та виникнення непорозумінь, вони припинили цивільні відносини та з цього часу почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. Всі його намагання, щодо мирного врегулювання даного спору призводить лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності, штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дитиною. Також з боку матері на дитину здійснюється психологічний тиск. Під час спілкування з дитиною, у нього син запитував чому йому забороняють спілкуватися та бачитись з батьком. Під час спілкування син веде себе наляканим та перебуває в напруженому стані. Відповідач приховує від нього де навчається син. Весь цей час він намагається налагодити нормальний зв`язок з дитиною, приймати участь у вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права, як батька, сьогодні є порушеними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав задоволено частково. 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму додаткових витрат в розмірі 2310 грн. та судовий збір 23,10 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:
- кожний тиждень щосуботи та щонеділі з 16.00 год. до 19.00 год. в присутності матері;
- щорічно на день народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у святкові дні з урахуванням бажання дитини за попередньою домовленістю батьків.
Зобов`язано ОСОБА_1 у разі зміни місця навчання, проживання чи перебування дитини за два дні до зустрічі ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти точну інформацію знаходження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 грн.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі матеріалів справи, проігноровано думку дитини щодо небажання дитини спілкуватись з батьком. Також суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки, не підтримує спілкування із сином, не надає фінансової допомоги. 

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Чапуріна С.І., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав підлягає зміні в резолютивній частині шляхом її доповнення, рішення суду в частині зустрічних позовних вимог підлягає скасуванню та ухвалення нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється сином ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та не спростовується сторонами у справі. (том 1 а.с. 16)
05.10.2017 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ». (том 1 а.с. 17)
ОСОБА_12 , який являється чоловіком ОСОБА_1 , є громадянином Ізраїлю. (том 2 а.с. 93, 96)
Відповідно до довідки (виписки із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 89 від 19.07.2019р. ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею зареєстровані та проживають її діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , 1999 року народження. (том 1 а.с. 18)
Згідно з довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 15.08.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 15.12.2000 року за адресою: АДРЕСА_2 . (том 1 а.с.99, т. 2 а.с. 103)
Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2017р. (справа № 521/14297/17) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет», починаючи з 07.09.2017р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1 а.с. 23)
Постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бєлоусовою Ю.П. від 14.12.2017р. відкрито виконавче провадження (НОМЕР_4) щодо виконання вищезазначеного судового наказу. (том 1 а.с. 24)
12 січня 2018 року постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовським М.М. в рамках виконавчого провадження НОМЕР_4 накладено арешт на майно боржника, а саме на майно ОСОБА_2 . (том 1 а.с. 26-27)
Крім того постановами, які датовані, 22.02.2018р. державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовським М.М. в рамках виконавчого провадження НОМЕР_4, стосовно боржника ОСОБА_2 , встановлено тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України; встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; встановлено тимчасове обмеження у праві полювання. (том 1 а.с. 28-29, 30, 31, 32-33)
21 березня 2018 року постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовським М.М. в рамках виконавчого провадження НОМЕР_4, оголошено у розшук майно боржника - ОСОБА_2 , а саме: транспортний засіб ZHEJIANG JIAJUE, д/н НОМЕР_1 , св. НОМЕР_2 , рама LLPTCKP4871C21109. (том 1 а.с. 34-35)
А також того дня, постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовським М.М. на вищезазначене майно накладено арешт. (том 1 а.с. 36)
Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 від 01.11.2019 року, складеного службою у справах дітей Одеської міської ради, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. ОСОБА_14 , відповідально ставиться до виховання, розвитку та здоров`я дитини. (том 2 а.с. 112)
Відповідно довідки Одеського спеціального дошкільного навчального закладу «Дитячий садок» № 235 компенсуючого типу Одеської міської ради Одеської області № 77 від 04.10.2018р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував «Дитячий садок» № 235 з грудня 2014 року по червень 2017 року. вихованням дитини займалася мати - ОСОБА_15 , котра відвідувала батьківські збори, заходи, котрі проводилися у садочку. Окрім матері дитячий садок відвідували бабуся - ОСОБА_16 та старша сестра ОСОБА_5 , які інколи проводили та забирали ОСОБА_3 . Мати багато уваги приділяла дитині. Рідний батько ОСОБА_2 ніколи не відвідував садок, успіхами дитини не цікавився. (том 2 а.с. 107)
Згідно з довідкою комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 5» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 28.10.2019 року № 724/вих., малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається дитячою поліклінікою з грудня 2016 року. Згідно рапорту лікаря-педіатра, в дитячу поліклініку разом з малолітньою дитиною за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою звертається мати та бабуся. Рекомендації щодо лікування та профілактики захворювань дитини виконують в повному обсязі. (том 2 а.с. 106)
Згідно з довідкою Одеської спеціалізованої школи № 54 І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області від 21.09.2018 року № 288, ОСОБА_3 , 2011 р.н., навчається в 2-А класі з 01.09.2017р. Вихованням дитини займається мати - ОСОБА_15 , котра відвідує батьківські збори, надає школі добровільну допомогу, відвідує заходи, що проводяться у школі. Окрім матері школу відвідують бабуся - ОСОБА_16 та старша сестра ОСОБА_17 , які інколи приводять та забирають ОСОБА_18 зі школи. Батько - ОСОБА_2 , за час відвідування школи, малолітнім ОСОБА_3 , до установи не з`являється, успіхами дитини не цікавиться. (том 2 а.с. 108)
Згідно з довідкою Одеської спеціалізованої школи № 54 І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області від 21.10.2019 року № 02-05/281, ОСОБА_3 , 2011 р.н., навчається в Одеській спеціалізованій школі № 54 І ступеня у 3 - А класі. (том 2 а.с. 118)
Відповідно до характеристики класного керівника ОСОБА_19 , ОСОБА_2 , характеризується як старанний, комунікабельний учень. До уроків готується систематично, найулюбленіші уроки - трудове навчання та математика. Із задоволенням приймає участь у різноманітних класних та позакласних заходах. Батьки, ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , регулярно відвідують школу, цікавляться навчанням дитини, приділяють багато уваги вихованню та розвитку хлопчика, завжди прислухаються до порад класного керівника та вчителів. (том 2 а.с. 119)
ОСОБА_12 , 1976 р.н., написав заяву до служби у справах дітей Одеської міської ради від 20.10.2019 року, де зазначив, що він громадянин держави Ізраїль, працює за кордоном, щомісяця прилітає до родини. Перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 та допомагає виховувати ОСОБА_7 , відноситься до нього, як до рідного сина, має намір його усиновити. А також зазначив, що батько малолітнього - ОСОБА_2 , не займається вихованням дитини, не надає йому гідного рівня духовного, культурного розвитку, не надає матеріальної підтримки, не спілкується з сином. (том 2 а.с. 95)
У свою чергу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , написав заяву до служби у справах дітей Одеської міської ради від 16.10.2019 року, в якій зазначив, що він категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він бажає спілкуватися зі своїм сином, приймати участь у його житті, вихованні, навчанні та розвитку його здібностей та забезпечувати його усім необхідним для нормального розвитку та становлення. (том 2 а.с. 109)
Згідно з довідкою громадської організації «Дорожнє» від 15.10.2019 року № 9 та характеристикою від 23.09.2019 року № 3, ОСОБА_2 працює в ГО «Дорожнє» на посаді диспетчера з 01.06.2018 року до цього часу, характеризується позитивно. (том 2 а.с. 101, 102)
Матеріли справи містять заяву ОСОБА_1 до начальника відділу Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.04.2018р., в якій просила закінчити виконавче провадження, оскільки ОСОБА_2 сплатив аліменти в повному обсязі до повноліття дитини. (том 1 а.с. 37)
17.04.2018р. ОСОБА_1 подала заяву до начальника відділу Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій просила повернути їй її заяву від 13.04.2018р. про те, що боржником ОСОБА_2 сплачено аліменти до повноліття дитини, та вважати її нікчемною у зв`язку з тим, що боржником рішення суду не виконалося. (том 1 а.с. 38)
Стосовно вищезазначених заяв, ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також відповідне зазначено нею і в позовній заяві, повідомила, що звернувшись до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їхнього сина на постійне місце проживання в Ізраїль, погодився за умови, якщо вона напише заяву до виконавчої служби про те, що отримала від нього аліменти у повному обсязі до повноліття сина ОСОБА_7 , проте в дійсності таких коштів не отримувала. Відповідач почав вимагати від неї написати ще й нотаріально посвідчену заяву в якій мало бути зазначено, що вона отримала всі кошти в якості аліментів, але й значну суму - 660 000 грн. Проконсультувавшись з юристами їй повідомили, що такі дії є неправомірними та є злочином у розумінні законодавства. Тому вона відмовилася від такої вимоги відповідача, хоча він та його батько вимагали вчинити такі дії.
03 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про те, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти, у зв`язку із чим 03.01.2019р. зареєстровано провадження в ЄРДР 12019160250000009, про підтверджується витягом з ЄРДР. (том 1 а.с. 39)
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного 23.09.2019р. заступником начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при примусовому виконанню судового наказу № 521/14297/17, заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14 станом на 01.08.2019 рік, відсутня. (том 2 а.с. 104)
Таким чином твердження позивача, які викладені нею в позовній заяві, щодо наявності у відповідача ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів, не знайшли свого підтвердження та не відповідають дійсності.
Окрім іншого матеріали справи містять письмове прохання ОСОБА_2 , яке адресоване ОСОБА_1 , від 22.04.2019р., в якому він просить не перешкоджати йому в побаченнях з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просить надати йому можливість спілкуватися з сином в зручний для нього час. (том 1 а.с. 113, 145)
13.05.2019р. ОСОБА_1 надала письмову відповідь на вищевказане прохання ОСОБА_2 , в якому зазначили, що ніяких дій направлених на перешкоджання у спілкуванні з сином не чинить. Цим листом підтвердила свою позицію про необхідність спілкування дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його батьком. Запропонувала йому спілкуватися з сином в любий зручний для нього час з урахуванням зайнятості Вячеслава у загальній школі та школі робототехніки RoboCode. Серед іншого в даному листі просила надати згоду на виїзд ОСОБА_7 за кордон у державу Ізраїль на відпочинок разом із нею в період з 05.06.2019р. по 20.06.2019р. а також повторно нагадала про необхідність взяти участь у проведені психологічної експертизи батьківсько-дитячих відносин. (том 1 а.с. 44)
Будь-яких інших переписок між батьками ОСОБА_7 матеріали справи не містять, та відповідне не спростовувалося учасниками справи.
Крім того слід зазначити, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
В матеріалах справи наявний Висновок експертів № 7/19 за результатами проведення комісійної психологічної експертизи, складеного 17.06.2019р. експертом в галузі психології, доктором філософії в галузі психології Бюро психологічних досліджень Журавльовою М.О., та зроблено висновки, серед яких, зазначено, що ОСОБА_3 на даний час ставиться до батька ОСОБА_2 негативно через байдужість батька, ігнорування інтересів дитини, блокування її потреб. Для забезпечення найліпших інтересів дитини ОСОБА_2 експертами рекомендовано: забезпечити умови для повноцінного спілкування дитини ( ОСОБА_2 ) з вітчимом ( ОСОБА_20 ); припинити зустрічі батька ( ОСОБА_2 ) з дитиною ( ОСОБА_2 ) до проходження батьком психологічної діагностики та корекційної роботи з психотерапевтом (за необхідністю), проходження психологічної експертизи, можливого подальшого налагодження контактів за бажанням дитини. На цей час з урахуванням вікових особливосте ОСОБА_7 його емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, актуальної ситуації розвитку є доцільним виключення контактів з батьком ( ОСОБА_2 ). До проходження відповідної діагностики та відповідної корекції роботи з психотерапевтом (за встановленою необхідністю) зустрічі батька ( ОСОБА_2 ) з дитиною ( ОСОБА_2 ) особливо не рекомендовані. (том 1 а.с. 50-67)

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав та в частині задоволених зустрічних позовних вимог, а тому підлягає перегляду лише в цій частині.

Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини  від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України  27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують,та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Верховний Суд неодноразово зазначав, що судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17(провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18(провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України).
Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так в судовому засіданні в якості свідка була допитана за її згодою позивач - ОСОБА_1 , яка повідомила суду, що з ОСОБА_2 проживала в цивільному шлюбі, та у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_3 . Вони проживали в її квартирі, між ними виникали конфлікти. Коли сину було 10 місяців викликали поліцію та силою вигнали його з квартири. Відповідача просила приймати участь у вихованні та утриманні сина, проте інтересу до сина не проявляв, дитина сильно переживала, що його кинув батько та не приїжджає до нього. На її вмовляння відповідач не реагував. Одного разу відповідач самовільно забрав ОСОБА_7 з дитячого майданчика, через цю подію у її матері сталася гіпертонічна криза, оскільки про те, що він забере дитину не попередив. Відповідачу а також його батькам говорила, що ОСОБА_7 вирішив, що оскільки батько не приходить, то він помер. Наразі вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 , який є громадянином Ізраїлю, та просила відповідача дати згоду на виїзд сина за кордон на ПМЖ, на що він погодився та сказав щоб вона відмовилася від аліментів. Тому вони поїхали до виконавчої служби де вона написала відповідну заяву. Після чого поїхали до нотаріуса, щоб написати нотаріальну згоду на виїзд, де відповідач почав наполягати на тому, щоб вона написала розписку, в які було б зазначено що отримала від нього 660 000 грн. Проконсультувавшись з співробітниками на роботі, ті повідомили що відповідач може згодом вимагати від неї ці грошові кошти, тому вона відмовила відповідачу в підписанні відповідного документу. Відповідач не намагався налагодити відносини з сином. Тато відповідача також їй став погрожувати. Останній раз відповідач сплатив аліменти в розмірі 1500 грн. Участі в школі та інших закладах не приймає, його не цікавлять успіхи сина, на свята в садочку та школі ніколи не приходив. Оскільки відповідач не реагував на її прохання надавати матеріальну допомогу на утримання сина, вона вимушена була звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів. Відповідач своїх обіцянок щодо подарунків сину також не дотримується. Додатково син займається в школі роботехніки та програмування «RoboCode», яке є платним закладом, а також займається англійською мовою та теквандо, за ці заняття відповідач не платить, не купляє ні одяг, ні підручники. Також просила відповідача дозволу на виїзд на відпочинок, однак відповіді той не надав. Відповідач маніпулює дитиною, обіцяє допомогти, але завжди з якоюсь умовою. Наразі вона заперечує проти побачень відповідача з сином, керуючись рекомендаціями висновку експертів психологічної експертизи, оскільки такі зустрічі наносять психологічну травму ОСОБА_7 . Також повідомила суду, що хоче позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він маніпулює своїми правами, у дитини наразі є любляча сім`я, а спілкування з біологічним батьком наносить сину негатив. На засіданні органу опіки та піклування були присутні вона та відповідач, де їй сказали, що прохання про позбавлення батьківських прав залишено без задоволення та буде розглядатися питання про зустрічі батька та дитини. Крім того, повідомили, що розпечаток її телефонних розмов з відповідачем вона не надавала, на засіданні ніхто нічого не переглядав, коди вирішувалося питання про позбавлення батьківських прав відповідача її не було. Перед тим як було призначено дату проведення експертизи, відповідача двічі було повідомлено про це, однак він на експертизу так і не прийшов.
Свідок ОСОБА_21 , яка була допитана в судовому засіданні, повідомила суду, що з ОСОБА_1 познайомилася в пологовому будинку. ОСОБА_2 бачила 2-3 рази, спочатку в пологовому будинку, та на день народження ОСОБА_7 . З позивачем часто виїжджали на море, однак відповідача ніколи з ними не було. Зв`язок з ОСОБА_22 підтримує 3-4 рази на тиждень. Зі слів позивача їй відомо, що вона з відповідачем домовилася разом оплатити святкування дня народження сина 6 років, однак за це святкування повністю розраховувалася ОСОБА_22 . З відповідачем свідок розмовляла щоб він більше спілкувався з сином. Вячеслав татом називає ОСОБА_6 , нинішнього чоловіка ОСОБА_22 . ОСОБА_22 по телефону їй говорила, що відповідач маніпулює сином, не дав згоду на виїзд на відпочинок в Ізраїль. Володимира останній раз бачила на святкуванні 6-ти річчя ОСОБА_7 . Коли вони розмовляли з відповідачем про необхідність дитині батька в житті, відповідач погодився з цим твердженням, однак ніяких кроків для цього з його сторони не було зроблено, а також вважає, що причин через які б він не міг бачитися з сином, немає.
В якості свідка в судовому засіданні було допитано ОСОБА_5 , яка повідомила суду, що є донькою позивача у справі. Її матір познайомилася з ОСОБА_23 та місяці два у них все було чудово, однак згодом відповідач почав сидіти вдома та бути на утриманні її матері. Коли народився ОСОБА_7 відповідач бив, вірніше продовжував її бити і бити матір, через що вони викликали поліцію. Коли брату було 10 місяців її матір та ОСОБА_23 розійшлися та почали мешкати окремо. Відповідач не приділяв інтересу до сина, завжди влаштовував сварки. Роки 2-3 відповідач дзвонив та приходив на день народження ОСОБА_7 з порожніми руками, обіцяючи йому подарунок згодом купити. До школи, лікарні брата водила вона, мама та бабуся. Батьком ОСОБА_7 називає ОСОБА_6 , який є чоловіком мами. Одного разу в садочку Вячеслав вирішив що його батько ОСОБА_23 помер, щоб його заспокоїти мама сказала йому, що його батько працює та зателефонувала відповідачу, щоб той приїхав та сказав сину, що з ним все добре, проте він не приїхав. Крім того повідомила, що відповідач застосовував до неї фізичну сила коли вона щось на його думку неправильно робила.
Свідок ОСОБА_24 допитана в судовому засіданні повідомила суду, що відповідача останній раз бачила на святкуванні 6-ти річчя ОСОБА_7 , який прийшов на день народження сина без подарунку. Також зазначила, що ОСОБА_7 приходиться хрещеною матір`ю. Їй не відомо щоб відповідач брав участь у вихованні та розвитку сина а позивач забороняла йому спілкуватися з дитиною. Вона спілкується з ОСОБА_7 , але він ніколи не запитує про відповідача. Крім того зазначила, що розмовляла з ОСОБА_23 щоб той більше уваги приділяв сину.
Свідок ОСОБА_25 повідомив суду, що позивач покликала його бути хрещеним батьком ОСОБА_7 , де він на хрестинах познайомився з відповідачем. Згодом він дізнався, що відносини між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 зіпсувалися та він перестав турбуватися про сина. Вячеслав схильний до ОСОБА_6 , теперішнього чоловіка ОСОБА_22 , та називає його батьком. Зі слів позивача його відомо, що ОСОБА_23 не приймає участі в житті сина, не допомагає матеріально. Під час спілкування з дитиною він запитував «як батько?» на що отримував відповідь «не знаю». Відповідачу ніхто не заважає спілкуватися з дитиною.
Свідок ОСОБА_26 повідомила, що тривалий час знайома з позивачем. Відповідач ніколи не займався сином, не цікавився ним, жодного разу не водив дитину до кінотеатру та взагалі куди-небудь. ОСОБА_22 ніколи не перешкоджала у спілкуванні батька з сином. Коли позивач вийшла заміж за ОСОБА_6 , то ОСОБА_7 відкрився, перестав бути замкнутим, він ожив, та називає ОСОБА_6 батьком, у дитини з`явилася життєва енергія. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, наразі ніби сплачує аліменти, про подарунки, які відповідач робив ОСОБА_7 , їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_19 , яка була допитана в судовому засіданні, повідомила суду, що є класним керівником ОСОБА_7 , який є наполегливим та добрим хлопчиком. Мама ОСОБА_22 та батько ОСОБА_6 вкладають багато зусиль в розвиток дитини. Батьком хлопчик називає ОСОБА_6 . Відповідача вона не знає та бачить в перший раз. Дитина батьком називає ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні повідомила суду, що її син ОСОБА_23 бажає спілкувати зі своїм сином ОСОБА_7 , та вона хоче допомогти йому в цьому. Її син та позивач жили разом, що в них трапилося та чому вони розійшлися вона не знає. Вони з чоловіком не втручалися в їх відносини. Відповідач добре відносився до сина, грав з ним у футбол, позивачка приводила до них свою доньку. Відповідач завжди хотів бачитися з сином, проте ОСОБА_22 почала заперечувати проти цього, він телефонував їй з ціллю побачитися з сином, однак позивач знаходила якісь причини, щоб не дати їм побачитися. ОСОБА_7 дуже сильно любив батька, однак зараз не бажає спілкуватися з відповідачем. З цього приводу вона вважає, що на ОСОБА_7 вплинула матір. Вони купляли дитині солодощі та подарунки. При народженні купляли йому одяг, візочок та ліжечко. Вона допомагала їм і фінансова і продуктами харчування, вітали онука зі святами. Останні два роки вони з чоловіком не вітають його. Її чоловік зі свого карткового рахунку направляв грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_22 для дитини. Наразі вони з позивачкою не спілкуються. Онука останній раз бачила 2 - 3 роки назад на Великдень, коли позивачка привела онука до них. Позивач почала перешкоджати спілкуватися з дитиною її сину, однак вони могли спілкуватися з дитиною. Вона бачила як відповідач грає разом зі своїм сином. Також повідомила, що їй відомо що позивач записувала телефонні розмови з ОСОБА_23 , але вони сфабриковані. Відповідач своєчасно сплачує аліменти, суми не знає. Дитину йому не дають, якщо б давали то він купив би йому все. За 2-3 роки чула від відповідача, що він купив сину музичну колонку а також телефон.
Свідок ОСОБА_28 повідомила суду, що їй відомо про намір позивача позбавити батьківських прав ОСОБА_23 . Відповідача вважає гідним батьком та може бачитися з сином. Останній раз коли бачили ОСОБА_7 то було 2 роки тому після Великодня . У батька з сином були люблячі відносини, відповідач грався з сином. Їй також відомо, що при її присутності відповідачу було відмовлено у наданні дитини. Відповідач завжди купляв сину все, що той бажав. Позивач перешкоджала в спілкуванні з дитиною. Дні народження сплачував відповідач. Спочатку їх запрошували на святкування дня народження дитини, але потім перестали. Коло осіб, які запрошувалися визначалися позивачем особисто. Також їй відомо, що позивач просила відповідача надати згоду на виїзд дитини за кордон, та яка була його відповідь їй не відомо.
Окрім іншого в якості свідків було допитано ОСОБА_30 , яка є заступником голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, та ОСОБА_31 , яка є начальником територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі, які в свою чергу розповіли про процедуру виготовлення та складання висновку органу опіки та піклування, порядок подання та збору документів, які виносяться на комісію, та інші процедури які ними здійснюються в професійній діяльності.
За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Судом першої інстанції вислухано думку дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розповів, що проживає з ОСОБА_6 та він кращий ніж ОСОБА_32 , який приїжджає лише на його день народження один раз в рік. Живе разом з мамою ОСОБА_22 , батьком ОСОБА_6 , бабусею ОСОБА_33 , бабусею ОСОБА_34 та братом ОСОБА_35 , ще з сестрою ОСОБА_36 , але вона постійно з ними не живе. Батька ОСОБА_37 не зовсім пам`ятає, відносини погані, він для батька не є важливим. Пам`ятає, що батько ОСОБА_32 одного разу проїхав на червоний сигнал світлофора на великій швидкості та він дуже сильно злякався. Також він думав, що батько ОСОБА_32 помер, оскільки до нього не приїзджав. У мами запитував - коли батько не приїжджає до дитини, то його можна арештувати. ОСОБА_6 за ним доглядає, тому він вважає його батьком. Від батька ОСОБА_38 в якості подарунку у нього є колонка і більше нічого. Він ніколи не пропонував піти на футбол, тільки ОСОБА_6 запропонував. Також не хоче, щоб його ОСОБА_32 знову зрадив. Він пообіцяв, що подарує ноутбук чи планшет, однак обіцянки не виконав. До школи та садочок ніколи не з`являвся, одного разу бабуся втратила свідомість та потрапила до лікарні через нервовий зрив, який стався через його викрадення. Тато ОСОБА_32 подарував йому щось на день народження 5-6 років, але подарував не взимку коли в нього день народження, а пізніше влітку. Інколи в школу його відводить ОСОБА_6 чи мама, після школи забирає, а деколи коли дощ тато ОСОБА_6 забирає. Також розповів, що відвідував спортивну секцію з бойових мистецтв, які проходять 3-4 рази на тиждень. Мама водить також на додаткові заняття з англійської мови. Пару разів хотів при батьках зателефонувати батькові ОСОБА_39 , але він не брав слухавки та не передзвонював потім. Якось мама давала йому слухавку, щоб поговорити з батьком ОСОБА_40 , який сказав, що поганий зв`язок, та він думає, що батько просто не хотів з ним розмовляти. Одного разу чекав ОСОБА_37 , щоб піти погуляти, однак він так і не прийшов. Серед іншого повідомив, що навіть у разі якщо ОСОБА_32 і змінить своє відношення відносно нього, він не бажає з ним спілкуватися. З батьками ОСОБА_38 бачився 1-2 рази в їх будинку, в якому був і ОСОБА_32 . Останній раз ОСОБА_37 бачив влітку, коли той приїхав та привіз йому колонку. Також вказував, що ОСОБА_32 подарував йому телефон, який був придбаний за гроші його матері.
Висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.01.2020р. № 0157/01-20 про розгляд питання недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.35-38)
Відповідно до ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У зв`язку із викладеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на даний час недостатньо доказів та мотивів, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї дитини, оскільки як вже наголошувалося такий захід є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, та погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо даного питання. 
За даних обставин така вимога первинного позивача, дійсно, задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №724/743/15-ц сформульовано висновки про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Суд апеляційної інстанції враховує, що дії ОСОБА_2 свідчать про його свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, фактичне маніпулювання ситуацією, що склалась у житті ОСОБА_1 , їх сина, ігнорування викликів до експертів та до суду апеляційної інстанції під час розгляду справи за його зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, та негативно вливають на психологічне здоров`я неповнолітнього хлопця.
Відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 необхідно бути більш терплячим, прислухатися до бажань сина, думок та поглядів, підтримувати його в успіхах та особливо під час поразок, та діяти виключно в інтересах та на благо сину. Докласти зусиль для нормалізації відносин з матір`ю його сина. Бути для своєї дитини прикладом до наслідування, що є для виховання дитини, особливо хлопчика, в даному віці особливо важливим.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд визнає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 і покласти на орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої дитини. У разі неналежного виконання батьківських обов`язків вживати заходи реагування відповідно до законодавства України з поданням належних та допустимих доказів. 
Крім того, колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу, що залишення поза увагою попередження про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків визнано у справі №149/2510/21 достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанова Верховного Суду від 23 листопада 2022 року).

Щодо зустрічних позовних вимог.
Так, задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що спір між сторонами виник щодо усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, через напружені відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте такі відносини не повинні впливати на участь батька у житті дитини.
Висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.01.2020р. № 0166/01-20 про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення порядку участі батька - ОСОБА_2 у вихованні сина, затверджено наступний порядок участі батька - ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення спілкування, враховуючи стан здоров`я дитини на час зустрічей, з можливістю подальшого перегляду затвердженого графіку спілкування через один рік: встановлено перебування дитини з батьком щонеділі з 16.00 години до 19.00 години, у присутності матері; встановлено перебування дитини з батьком щорічно у день народження дитини та святкові дні, за попередньою домовленістю батьків; усі зустрічі повинні проводитися враховуючи розпорядок дня дитини та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини. А також рекомендовано батькам всі питання стосовно виховання дитини вирішувати мирним шляхом (том 2 а.с. 46-48).
У зв`язку з вищевикладеним, для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню сина та здійснення його права на особисте спілкування з ним, щоб не порушувати усталений розпорядок дня, а також з урахуванням віку та прихильності дитини до матері, суд приходить до висновку про встановлення порядку участі батька, який запропонований органом опіки та піклування та часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Однак повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на таке.
Відповідно до ст. ст. 141, 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками, які згідно зі ст. 153 СК України мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до принципу статті 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати на піклуванні і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.
Додатково колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 484/920/18 (провадження № 61-6992св20) вказано, що «сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані. Розлучення дітей з батьками всупереч їх волі можливо тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При розгляді позовів батьків про передачу їм дитини іншими особами, від яких вони мають право вимагати її повернення, суд бере до уваги зокрема можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їхніх взаємовідносин з нею, прихильність дитини до осіб, у яких вона перебуває, й інші конкретні обставини справи. При цьому суд враховує, хто з зацікавлених осіб виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожної з осіб, особисті якості сторін, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані однієї з осіб сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої дитини.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятись поглядам та думці дитини у відповідності з її віком і зрілістю.
Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства», стаття 45 ЦПК України).
Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню спору. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17).
Судом апеляційної інстанції проведено опитування малолітнього ОСОБА_7 у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, яке відбулось 29 червня 2023 року. 
Під час встановлення особи дитини додатково суддями колегії були задані питання щодо інтересів ОСОБА_7 , друзів, відпочинку, навчанню та зайняття спортом, на які хлопець відповідав у гарному настрою з посмішкою, перебуваючи у стабільному емоційному стані.
На питання суддів та представників сторін у справі ОСОБА_3 повідомив, що членами своєї родини вважає маму ОСОБА_41 , тата ОСОБА_6 та молодшого брата ОСОБА_42 , з якими наразі разом проживає. Також вказав, що також є старша сестра та бабуся, однак з ними не мешкає разом. На запитання про відносини з біологічним батьком відповів, що ніякі, дитина його майже не знає, дуже рідко спілкується з ним, давно не спілкувався та зауважував, що останній зрадив, кинув його та обманював; коли він потребував його як батька його не було поруч. Щодо теперішнього чоловіка ОСОБА_1 . ОСОБА_7 вказав, що має гарні стосунки з ОСОБА_6 , він займається піклуванням про хлопця, забирає зі свят, святкує їх з ним, називає його «папа». У той же час на запитання як дитина називає біологічного батька, то відповів, що ніяк його не називає та взагалі з ним не говорить, називає його « ОСОБА_32 ».
Крім того апеляційний суд наголошує, що під час згадки про біологічного батька у хлопчика емоційний стан погіршився, був напружений, емоційно нестабільним, почав плакати, тому колегією суддів була завершено опитування дитини через психологічний стан дитини. 
Колегія суддів враховує, що дитині на момент опитування виповнилось 12 років, ОСОБА_18 у своєму віці усвідомлює важливість сімейних відносин, може диференціювати безпечні/небезпечні умови для себе, розуміти такі емоції та емоційні стани як страх, тривожність. Розуміє, яке хоче ставлення до себе з боку батьків, що є піклуванням про емоційний, духовний, фізичний та психологічний стан. Категорична відмова дитини у спілкуванні з батьком враховується колегією суддів при вирішення питання про порядок спілкування із батьком. Примушування дитини за рішенням суду до спілкування із батьком, з яким він не хоче спілкуватись, матиме насильницький характер, що не узгоджується із концепцією забезпечення якнайкращих інтересів дитини.
Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною (дітьми) у присутності іншого з батьків, суди повинні враховувати сукупність обставин конкретної справи.
Апеляційний суд оцінює думку малолітньої дитини у сукупності з іншими доказами у справі, а саме наявного в матеріалах справи Висновку експертів № 7/19 за результатами проведення комісійної психологічної експертизи, складеного 17.06.2019р. експертом в галузі психології, доктором філософії в галузі психології Бюро психологічних досліджень Журавльовою М.О., та зроблено висновки, серед яких, зазначено, що ОСОБА_3 на даний час ставиться до батька ОСОБА_2 негативно через байдужість батька, ігнорування інтересів дитини, блокування її потреб. Для забезпечення найліпших інтересів дитини ОСОБА_2 експертами рекомендовано: забезпечити умови для повноцінного спілкування дитини ( ОСОБА_2 ) з вітчимом ( ОСОБА_20 ); припинити зустрічі батька ( ОСОБА_2 ) з дитиною ( ОСОБА_2 ) до проходження батьком психологічної діагностики та корекційної роботи з психотерапевтом (за необхідністю), проходження психологічної експертизи, можливого подальшого налагодження контактів за бажанням дитини. На цей час з урахуванням вікових особливостей ОСОБА_7 його емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, актуальної ситуації розвитку є доцільним виключення контактів з батьком ( ОСОБА_2 ). До проходження відповідної діагностики та відповідної корекції роботи з психотерапевтом (за встановленою необхідністю) зустрічі батька ( ОСОБА_2 ) з дитиною ( ОСОБА_2 ) особливо не рекомендовані. (том 1 а.с. 50-67).
Позивачем за зустрічним позовом або його представником ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили на намагання батька виконувати вказані рекомендації фахівців у галузі психології для забезпечення атравматичних зустрічей зі своїм сином. Більш того, будучи належним чином сповіщеним щодо явки до експертів, ОСОБА_2 на експертизу не з`явився з неповажних та незрозумілих підстав.
Додатково колегія суддів зауважує, що ставлення та поведінка ОСОБА_2 до свого сина була встановлено і судом першої інстанції, і судом апеляційної інстанції під час розгляду позовних вимог про позбавлення батьківських прав, в якому було наголошення про необхідність зміни ставлення до виховання малолітнього ОСОБА_7 .
Апеляційний суд також враховує, що поведінка батька ОСОБА_2 не свідчить про бажання спілкування із сином, оскільки позивач за зустрічним позовом, ініціювавши питання про встановлення порядку спілкування з сином, проігнорував судові виклики до суду апеляційної інстанції, не був присутній під час опитування сина ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи матеріали справи, здійснивши оцінку доказів у їх системному зв`язку між собою, колегія суддів дійшла висновку, що встановлення порядку спілкування батька та дитини на даному етапі негативно вплине на емоційний та психологічний стан підлітка. Примусове виконання судового рішення в частині зустрічей буде сприйматись малолітньої дитиною як примус, що може створити негативні асоціації від спілкування з батьком, зруйнувати поняття про сімейні відносини та цінності, що в подальшому матиме викривлення у базових когнітивних навичках та відповідному вираженні у поведінці особистості, а тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.
Колегія суддів додатково наголошує, що правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунки між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.
Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам.
Судова колегія наголошує, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості у позасудовому порядку врегулювати питання щодо спілкування з ОСОБА_43 , враховуючи, насамперед, його інтереси та емоційним стан дитини. В той же час колегія суддів наголошує, що ОСОБА_1 не повинна перешкоджати у спілкуванні з батька з дитиною, а навпаки сприяти налагодженню контакту між ними, якщо син ОСОБА_7 буде виражати таке бажання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав підлягає зміні в резолютивній частині шляхом його доповнення, а в частині зустрічних позовних вимог рішення суду підлягає скасуванню з постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 змінити, доповнити резолютивну частину рішення суду наступним:
«Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання неповнолітнього ОСОБА_3 .
Покласти на орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 ».
В решті рішення в цій частині залишити без змін.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 скасувати.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 18 липня 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        С.М. Сегеда

                                                                       М.М. Драгомерецький