ПОСТАНОВА 
Іменем України

08 серпня 2023 року                                                                м. Кропивницький

справа № 405/2841/22
провадження № 22-ц/4809/679/23 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
        
головуючого судді: Дуковського О.Л.
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідачі - Державна казначейська служба України, Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2023 року, у складі головуючого судді Шевченко І. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди.
Просила: 
визнати Кропивницьке РУП ГУНП в Кіровоградській області таким, що завдав їй моральну шкоду в період з 23.07.2021 по даний час, пов`язану із бездіяльністю підлеглих йому підрозділів при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 1221121130001323; 
стягнути із спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду в сумі 200 000, 00 грн .
В обґрунтування позову вказувала, що 23.07.2021 вона звернулась до КРУП ГУ НП в Кіровоградській області про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за шахрайство та слідчі в змові з прокурорами стали замовчувати злочин. 
За доводами позову, викладені у позовній заяві фактичні обставини, зокрема, хронологія подальших подій щодо зазначеного кримінального провадження, засвідчують, що посадові особи Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області своїми незаконними діями, рішеннями і бездіяльністю, ігноруючи свої посадові обов`язки, всіляко затягували розумні строки досудового розслідування, чим тримали позивача у напруженні, завдали йому душевних страждань, внутрішніх переживань, принизили честь і гідність. 
Позивачка посилається на ухвали прийняті Кіровським районним судом м. Кіровограда, що підтверджують навмисне не бажання розслідувати кримінальне провадження № 12021121130001323.
Також, вона неодноразово подавала скарги, заяви, клопотання, на які вона не отримувала відповіді, тобто працівники відповідача належно не реагували на її звернення, чим постійно завдавали і завдають їй моральних страждань.
Кримінальне провадження не розслідується.
Фактом недбалого ставлення до неї, як до громадянина України, є навмисне не розслідування кримінального провадження структурним підрозділом відповідача, що спричинило моральні страждання.
Позивачка завдану їй моральну шкоду оцінює в 200 000,00 грн , такий розмір вважає виваженим з урахуванням її емоційного стану та всіх обставин справи.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області в період з 23.07.2021 по даний час при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 1221121130001323.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду на користь ОСОБА_1 кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі - 20 000,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись із вказаним рішенням суду  ОСОБА_1 та Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду.
ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду змінити в частині стягнення моральної шкоди та задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Посилається на те, що вона внаслідок дій ГУНП зазнала значних моральних страждань, що призвело до погіршення стану здоров`я та до постійного лікування.
Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог.
Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим та таким, що ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що сам факт скасування процесуального рішення слідчого не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст.ст. 1166,1167,1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу, наявності шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. 
Посилається на те, що позивач не надає доказів, які б вказували на незаконність дій органу досудового розслідування, які б у свою чергу вказували на наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача /органи досудового слідства/ та вини заподіювача в її заподіювані.
Крім того, вважає недоведеним заявлений розмір моральної шкоди в позовній заяві.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення без задоволення скарги позивача та часткового задоволення апеляційної скарги ГУ НП в Кіровоградській області.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.     
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення частково не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
Обставини справи встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.08.2021 (справа № 404/5745/21, провадження № 1-кс/404/2015/21) задоволена скарга позивача ОСОБА_1 та зобов`язано уповноважених службових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 23.07.2021 (ЄО № 36794) про вчинення кримінального правопорушення.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявою ОСОБА_1 від 23.07.2021 про вчинення кримінального правопорушення адвокатом Донченко А.М. № 12021121130001323.
Ухвалою від 22.09.2021 Кіровського райсуду м. Кіровограда зобов`язано дізнавача Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Торшину Х.К. або іншого дізнавача в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 12021121130001323 у триденний строк з дня отримання вказаної ухвали розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13.09.2021, подане нею в порядку ст. 220 КПК України, прийняти по ньому процесуальне рішення.
Кіровським райсудом м. Кіровограда від 06.10.2021 визнано знову факт бездіяльності дізнавача в не проведенні слідчих дій та не розгляд клопотання від 27.09.2021 у вказаній справі.
Встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду зі скаргами на бездіяльність слідчої Торшиної Х.К. в рамках відкритого кримінального провадження № 12021121130001323, а саме: 30.08.2021 , 17.07.2021 , 28.09.2021 , 01.10.2021 .
Судом встановлено, що частина звернень позивачки було розглянуто та визнано протиправною бездіяльність дізнавача.
13.10.2021 ухвалою слідчого судді Кіровського району м. Кіровограда задоволено заяву ОСОБА_1 , відведено дізнавача РУП ГУНП в Кіровоградській області Торшину Х.К. від здійснення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 04.11.2021 задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано дізнавача в провадження кого перебуває кримінальне провадження № 12021121130001323 у триденний строк з дня отримання даної ухвали розглянути її клопотання № 9211 від 23.09.2021, подане нею в порядку ст. 220 КПК України, прийняти по ньому процесуальне рішення.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 29.11.2021 задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність процесуального прокурора окружної прокуратури в Кіровоградській області та визнано бездіяльність прокурора протиправною у кримінальному провадженні № 12021121130001323 щодо не допитування свідків по справі та не призначення почеркознавчої експертизи.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 03.12.2021 задоволено скаргу позивача та визнано протиправною бездіяльність дізнавача КРУП ГУНП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні № 12021121130001323 щодо несвоєчасного розгляду її клопотання від 01.11.2021 про допит свідків та ознайомлення з матеріалами провадження.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 21.12.2021 задоволено скаргу позивача та визнано протиправною бездіяльність дізнавача КРУП ГУНП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні № 12021121130001323 щодо не розгляду клопотання від 03.12.2021, зобов`язано слідчого розглянути подане клопотання.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 26.01.2022 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано дізнавча, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 12021121130001323 у триденний строк з дня отримання вказаної ухвали розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.01.2022 року № 88, подане нею в порядку ст. 220 КПК України, прийняти по ньому процесуальне рішення, повідомивши заявника.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 01.02.2022 задоволено скаргу адвоката Василенка Т.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність процесуального прокурора у кримінальному провадженні № 12021121130001323 за ч.1 ст. 190 КК України, пов`язану з несвоєчасним розглядом клопотання від 11.01.2022 року, зобов`язано процесуального прокурора протягом трьох днів розглянути подане адвокатом клопотання.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 01.02.2022 задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність процесуального прокурора Кропивницької окружної прокуратури щодо не розгляду поданого нею клопотання від 17.01.2022.
Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Кіровограда від 01.03.2022 задоволено скаргу ОСОБА_1 на невнесення відомостей в ЄРДР Кіровоградською обласною прокуратурою та зобов`язано прокуратуту внести відомості до ЄРДР згадно її заяви.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 31.05.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід дізнавача Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Козловської Я.А. від здійснення досудового розслідування кримінального провадження номер 12021121130001323.
Ухвалою слідчого судді Кіровського райсуду м. Кіровограда від 07.06.2022 задоволено скаргу позивача на бездіяльність дізнавача КРУП ГУНП в Кіровоградський області в рамках кримінального провадження № 12021121130001323, що подане нею в порядку ст. 220 КПК України, прийняти по ньому процесуальне рішення, повідомивши заявника.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення.
Згідно  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у ст. 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).
За п.п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способами захисту цивільних прав та інтересів.
Загальні положення про відшкодування шкоди визначено у главі 82 ЦК України.
У свою чергу, загальні підстави покладення обов`язку відшкодувати моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за наявності вини, передбачені нормою ст. 1167 ЦК України.
Статтею 1173 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування; у ст. 1174 ЦК України визначено особливості відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування; у ст. 1176 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Отже, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені у ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Зазначене виключає застосування цієї норми матеріального права до спірних правовідносин.
Також на спірні правовідносини не розповсюджуються норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки вказаний закон врегульовує правовідносини відшкодування шкоди, завданої виключно громадянинові внаслідок незаконного притягнення його до відповідальності, його дія не розповсюджується на потерпілих осіб, яким завдано шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування за заявою таких осіб, а тому позивач не є суб`єктом, який має право на відшкодування відповідно до вимог цього закону.
Разом із тим, за відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).
Так, відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні ст.ст. 1167, 1174 ЦК України.
Як з`ясовано судами, підставою для відшкодування моральної шкоди у даній справі позивач називає дії та бездіяльність посадових осіб органу досудового розслідування, які, на думку позивача, призвели до затягування досудового розслідування та упередженого, поверхневого і недбалого його проведення.
Зміст спірних правовідносин у даній справі зводиться до питання щодо допущення/недопущення органами поліції протиправних дій та бездіяльності, які порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.
У п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 зроблений висновок, що застосовуючи ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).
Таким чином, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка пов`язана із протиправною бездіяльністю слідчих РУП ГУНП в Кіровоградській області при вирішенні заяв та клопотань позивачки, що призвело до вимушених змін у житті позивачки та її душевних страждань, а також погоджується із розміром визначеним судом у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Проте, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині визнання протиправною бездіяльності Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області, оскільки факт такої бездіяльність є доведеним іншою доказовою базою у межах кримінального провадження і не потребує додаткової кваліфікації при визначенні і відшкодуванні моральних збитків потерпілому в цивільному провадженні. 
Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області - задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2023 року в частині визнання протиправною бездіяльності Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області- скасувати і ухвалити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову в цій частині.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

11.09.2023 - складено постанову.

Головуючий суддя:                                                                         О.Л. Дуковський

Судді:                                                                                            Л.М. Дьомич
                                                                            
                                                                               О.А. Письменний