У Х В А Л А        
20 липня 2023 року
м. Київ
справа № 559/1622/19
провадження № 61-9983ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таксомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
У липні 2023 року ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 30 травня 2023 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Верховний Суд зауважує, що виконання зазначених процесуальних вимог має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник має не лише навести зміст відповідного пункту згаданих статей процесуального закону, а й викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.
У касаційній скарзі заявник не погоджується із оскаржуваним судовим рішенням, частково цитує постанову суду апеляційної інстанції. Посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, ОСОБА_1 зазначив постанови Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21, від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19, які вже застосовані судом апеляційної інстанції.
Крім того, не погоджується з тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги висновок судово-економічної експертизи.
Зазначає, що суд апеляційної інстанції формально послався на правові висновки Верховного Суду та зробив протилежні висновки, ніж викладені у вказаних постановах Верховного Суду. 
Такі посилання заявника є загальними та не відповідають вимогам статті 389 ЦПК України. 
ОСОБА_1 не зазначив, в чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України не вказав, які висновки Верховного Суду про застосування норми права у подібних правовідносинах, не враховані в оскаржуваному судовому рішенні.
Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: від 23 жовтня 1996 року «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), Reports 1996-V, p. 1544, § 45; від 19 грудня 1997 року «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії)).
Верховний Суд зазначає, що право особи на оскарження судового рішення є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно з цивільним процесуальним законом оскарження судового рішення в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги. 
Враховуючи те, що заявник не виконав належним чином вимоги процесуального закону під час подання касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України, Верховний Суд,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таксомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             А. С. Олійник