ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6296/23 Справа № 210/2564/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/2564/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивачка -   ОСОБА_1 ,
відповідачі –  ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року, яке ухвалено суддею Скотарем Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 травня 2023 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява мотивована тим, що 23.06.2022, об 11-50 год., на перехресті вул. В. Бикова та Святогеоргіївської в Металургійному районі м. Кривого Рогу водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz 310D», номерний знак НОМЕР_1 був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції при виникненні перешкоди (автомобіля, який стояв на червоному світлі сигналу світлофору («Ланос»), не вжив заходів для зменшення швидкості або зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб марки «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду та по інерції здійснив наїзд на транспортний засіб «Део сенс», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та їх власникам завдано матеріальних збитків.
Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Власником автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 . 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування № 297108522 в ТДВ СК “Альфа-Гарант», водій ОСОБА_3 мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Внаслідок пошкодження автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , позивачці було завдано матеріальних збитків.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes Benz 310D», номерний знак НОМЕР_1 , яким 23.06.2022 року керував водій ОСОБА_2 не була забезпечена полісом обов`язкового страхування.
05.07.2022 року позивачкою на адресу відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України було направлено заяву про виплату страхового відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. До теперішнього часу страховиком виплата відшкодування спричиненої майнової шкоди не проведена. Страхова сума, яка виплачується страховиком потерпілому становить 130000,00 грн.
Згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 77/22 від 25.07.2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 складає 274840,30 грн. Згідно п. 1.5 Висновку, вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 287626,12 грн, в т.ч. з ПДВ на запасні частини, що є економічно невигідним. Згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 86/22 від 27.07.2022 року, ринкова вартість автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 в аварійному стані складає 70696,16 грн. Тобто, сума завданого позивачу матеріального збитку становить 74144,14 грн. (274840,30 – 130000,00 – 70696,16 = 74144,14).
Відповідач ОСОБА_2 відмовився добровільно відшкодувати позивачці завдану ним матеріальну та моральну шкоду.
Також зазначила, що на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 77/22 від 25.07.2022 року сплатила експерту Рейнюку О.В. грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 86/22 від 27.07.2022 року ОСОБА_1 сплатила експерту Рейнюку О.В. грошові кошти у розмірі 2500,00 грн., що підтверджується квитанціями.
Посилаючись на викладене, просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь: майнову шкоду у розмірі 74144,14 грн., моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь: страхове відшкодування за заподіяну у ДТП шкоду у розмірі 130 000,00 коп. та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у розмірі 9733,85 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 74144,14 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження № 77/22 від 25.07.2022 року у розмірі 4000,00 гривень, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження № 86/22 від 27.07.2022 року у розмірі 2500,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5000,00 гривень.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 28428,55 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 776,00 грн.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 776,00 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України просить скасувати рішення суду в частині задоовлення позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та ухвалити нов ерішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на неповне дослідження судом обставин справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом безпідставно не було взято до уваги Звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних власнику колісного транспортного засобу №072/МЗ-22 від 09 серпня 2022 року та покладено в основу судового рішення висновок експерта Рейнюка О.В. №77/22 від 25 липня 2022 року. Зазначає, що обидва звіти відповідають Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, однак, при складанні Звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних власнику колісного транспортного засобу №072/МЗ-22 від 09 серпня 2022 року експертом використано інший Метод оцінювання (на підставі Інтернет аукціону AUTO on-line), який, на переконання відповідача, є більш точним.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в апеляційному порядку не сокаржено, а тому колегія суддів не перевіряє законність та обгрунтвоаність рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.06.2022 року об 11-50 год. на перехресті вул. В. Бикова та Святогеоргіївської в Металургійному районі м. Кривого Рогу водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz 310D», номерний знак НОМЕР_1 був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції при виникненні перешкоди (автомобіля, який стояв на червоному світлі сигналу світлофору («Ланос»), не вжив заходів для зменшення швидкості або зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб марки «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду та по енерції здійснив наїзд на транспортний засіб «Део сенс», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який зупинився попереду.
Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року по справі 210/1871/22 було визнано винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік (а.с.17-19).
Транспортний засіб «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с.12).
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207108522 від 05.12.2021 року, укладеного між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та ОСОБА_6 , сума страхового відшкодування становить 130000,00 грн (а.с.14).
12 липня 2022 року судовим експертом Рейнюком О.В., в присутності ОСОБА_1 було складено протокол огляду транспортного засобу «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , та зафіксовано об`єм пошкоджень (а.с.53-67).
Відповідно до висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження № 77/22 від 25 липня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , складає: 274840,30 грн. (двісті сімдесят чотири тисячі вісімсот сорок гривень тридцять копійок) (а.с.26-45).
З пункту 1.7. Дослідження судовим експертом визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , складає 376719,81 грн., ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу складає – 274840,30 грн. (а.с.37).
Відповідно до Додатку № 2 до висновку № 77/22 від 25.07.2022 року ринкова вартість досліджуваного КТЗ «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 складає 274840,30 грн (а.с.47-49).
За проведення транспортного-товарознавчого дослідження № 77/22 від 25 липня 2022 року ОСОБА_1 сплатила на користь експерта ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 4 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 45340235 (а.с.69).
Відповідно до Висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження № 86/22 від 27 липня 2022 року ринкова вартість автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , у аварійному стані на момент ДТП 23.06.2022 року складає 70696,16 грн. (а.с.72-86).
За проведення транспортного-товарознавчого дослідження № 86/22 від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 сплатила на користь експерта ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 25000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 46273624 (а.с.101).
На момент ДТП транспортний засіб «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , було забезпечено страховим полісом № 207108522, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується копією полісу (а.с.14).
05 липня 2022 року ОСОБА_3 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 23 червня 2022 року із зазначенням учасників ДТП зі схемою дорожньо-транспортної пригоди (а.с.144-146).
05 липня 2022 року ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України було подано заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 23 червня 2022 року (а.с.21).
Відповідно до розрахунку вартості КТЗ з номерним знаком після ДТП та розміру регламентної виплати від 16.08.2022 року, згідно Звіту про оцінку майна від 09.08.2022 року № 072/М3-22, складений ФОП ОСОБА_8 розмір регламентної виплати складає 101571,45 грн (а.с.139).
Згідно платіжного доручення № 933441 від 01.09.2022 року ОСОБА_5 перераховано 101571,45 грн (а.с.138).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що Моторне (транспортне) страхове бюро України повинно відповідати за завдання шкоди внаслідок ДТП, яке сталося за участю водія ОСОБА_2 та призвело до пошкодження автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , власницею якого є ОСОБА_1 , оскільки цей випадок є страховим, що покладає на Моторне (транспортне) страхове бюро України обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспорного засобу, у розмірі, що не перевищує лімітів відповідальності страховика, а виплачена останнім сума страхового відшкодування не відповідає розміру завданих матеріальних збитків. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Конституційним Судом України у Рішенні від 01 грудня 2004року №18-рп/2004 року надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник – особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки – особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року по справі 210/1871/22 було визнано винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік (а.с.17-19), а тому, за загальним правилом, завдані збитки мають відшкодовуватися винною особою ОСОБА_2 .
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
 Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не оспорюється у суді апеляційної інстанції, цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземних транспортних засобів власника транспортного засобу «Mercedes Benz 310D», номерний знак НОМЕР_1 , яким 23.06.2022 року керував водій ОСОБА_2 не була забезпечена полісом обов`язкового страхування.
Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 
За таких обставин, позивачка ОСОБА_1 має право на відшкодування завданих їй збитків: в межах лімітів відповідальності страховика за рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України, а у випадку, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (регламентної випати) - за рахунок винної особи в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого, може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного
засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується
різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної
пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-
транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Позивачкою ОСОБА_1 , на підтвердження матеріальних збитків, до суду надано Висновок експерта транспортного-товарознавчого дослідження № 77/22 від 25 липня 2022 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , склала 376719,81 грн, ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 274840,30 грн., отже, вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, а тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 274840,30 грн., оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно.
Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , складає: 274840,30 грн.  (а.с.26-45).
Відповідно до висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження № 86/22 від 27 липня 2022 року ринкова вартість автомобіля «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , у аварійному стані на момент ДТП 23.06.2022 року складає 70696,16 грн (а.с.72-86).
Таким чином, розмір заподіяної матеріальної шкоди, згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 204144,14 грн (274840,30 – 70696,16 = 204144,14).
21.09.2019 року набрало чинності розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.04.2019р. № 538, згідно із яким страхові суми за договорами обов`язкового страхування: за шкоду, заподіяну майну потерпілих збільшено до 130 000,00 грн.
Оскільки, ОСОБА_1 було виплачено 101571,45 грн, то сума недоплаченої регламентної виплати, яка підлягає стягненню із відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, складає 28 428,55 грн., що розраховується наступним чином: 130000,00 грн (страхова сума за договором обов`язкового страхування) – 101571,45 грн (виплачена регламентна виплата).
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 28 428,55 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не було взято до уваги Звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних власнику колісного транспортного засобу №072/МЗ-22 від 09 серпня 2022 року та покладено в основу судового рішення Висновок експерта Рейнюка О.В. №77/22 від 25 липня 2022 року, колегією судідв до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що Висновок експерта №77/22 від 25 липня 2022 року є неправильним або неповним та, що експертом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП.
При цьому, в апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що обидва звіти відповідають Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, однак, при складанні Звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних власнику колісного транспортного засобу №072/МЗ-22 від 09 серпня 2022 року експертом використано інший Метод оцінювання (на підставі Інтернет аукціону AUTO on-line), який, на переконання відповідача, є більш точним.
Клопотання щодо призначення судом повторної експертизи відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України не заявляє, а тому колегія суддів не вбачає підстав приймати до уваги Звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних власнику колісного транспортного засобу №072/МЗ-22 від 09 серпня 2022 року, який відповідач вважає більш точним у порівнянні з Висновком експерта №77/22 від 25 липня 2022 року, який проведено у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Колегія суддів зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року.

Головуючий: 

Судді: