ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1271/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/3256/23 Категорія: на ухвалу 	Гудзенко В.Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ;
представник заявника – адвокат Гребенюк Сергій Анатолійович;
відповідач – ОСОБА_2 ;
особа, яка подала апеляційну скаргу – представник заявника адвокат Гребенюк Сергій Анатолійович;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати звернення із заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року указану цивільну справу передано на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва, за підсудністю.
Ухвала суду обґрунтована тим, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.
Суд першої інстанції вважав, що внутрішньо переміщені особи не можуть звертатися до суду з позовами за підсудністю за місцем свого фактичного перебування, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстроване місце перебування. Такі позови слід подавати до судів, які здійснюють правосуддя замість судів, що опинилися на тимчасово окупованих територіях.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник заявника – адвокат Гребенюк Сергій Анатолійович подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року, а справу направити для продовження розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
В апеляційній скарзі вказує, що прийнявши рішення про передачу справи на розгляд іншому суду, поза увагою суду залишилася та обставина, що у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 втратила чинність постанова № 579 від 09 серпня 2017 року «Про внесення змін до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання» та постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», на пункт 9 якої посилався суд, як на підставу прийняття рішення в порядку ст. 31 ЦПК України.
Посилаючись на положення статтей 27, 28, 162 ЦПК України, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанову Кабінету Міністрів України № 265 від 07 лютого 2022 року, апелянт стверджує, що переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.
На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги довідку № 7105-5002808268 від 12 червня 2023 року, видану ОСОБА_1 , відповідно до якої фактичним місцем проживання заявника зазначено: АДРЕСА_1 , та дійшов помилкового висновку про передачу матеріалів справи на розгляд до іншого суду.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що зареєстрованим місцем проживання заявниці є АДРЕСА_2 , та місцем реєстрації боржника зазначено: АДРЕСА_3 .
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод, чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Статтею 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.
Як вбачається з довідки № 7105-5002808268 від 12 червня 2023 року, ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання/перебування якої є: АДРЕСА_1 .
Отже, ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа, місце перебування якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , має право подати заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів до Уманського міськрайонного суду Черкаської області за зареєстрованим місцем її перебування.
Тому вказана справа підсудна Уманському міськрайонному суду Черкаської області.
З урахуванням наведеного, помилковим є висновок суду першої інстанції щодо непідсудності суду вказаної справи та її направлення за підсудністю до Заводського районного суду міста Миколаєва.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що внутрішньо переміщені особи не можуть звертатися до суду з позовами за підсудністю за місцем свого фактичного перебування, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстроване місце перебування та такі позови слід подавати до судів, які здійснюють правосуддя замість судів, що опинилися на тимчасово окупованих територіях, є помилковим.
Так, посилаючись в оскаржуваній ухвалі на те, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи, оскільки її виключено з переліку постановою Кабінету Міністрів України № 579 Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, якою внесено зміни до пункту 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», суд першої інстанції не перевірив, що указана постанова Кабінету Міністрів України № 207 втратила чинність 14 березня 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 07 лютого 2022 року.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гребенюка С.А. слід задовольнити, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича задовольнити. 
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді