УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5782/23 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участю захисника Тещенка Миколи Миколайовича та особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Тещенка Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 29.04.2023 о 23-50 у м. Житомирі по просп. Миру, 29, керував транспортним засобом «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого адвокат Тещенко М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема неправомірними діями працівників поліції, неналежністю доказів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або в закладі охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
З протоколу по адміністративне правопорушення від 30.04.2023 вбачається, що 29.04.2023 о 23-50 у м. Житомирі по просп. Миру, 29, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: 
в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який визначений приладом «Драгер», результат тесту 1,11 пром.; 
акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого у ОСОБА_1 маються ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, результат огляду на приладі «Драгер» становить 1,11 пром.;
рапорту працівника поліції Туровського В., згідно якого, водій автомобіля «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Під час огляду на стан сп`яніння на місці зупинки виявлено стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,11 пром.; 
відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля поліції, де зафіксовано рух автомобіля «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 та керування ним ОСОБА_1 ;
відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського, на яких зафіксовано огляд на стан сп`яніння та виявлення у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були неправомірними, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння не зафіксовано на відеозапису, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння і направлення на огляд до медичного закладу не видавалися, не спростовують наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції погодився. Також зафіксовано огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, де у водія виявлено алкоголь, результат тесту на приладі «Драгер» - 1,11 проміле. Наведена в акті ознаки алкогольного сп`яніння не можуть бути зафіксовані на відео та приладом «Драгер» і визначаються суб`єктивно працівниками поліції. Однак, останній виявляє не ознаки сп`яніння, а наявність стану алкогольного сп`яніння, тому доводи захисника про те, що прилад «Драгер» не підтверджує наявність ознак сп`яніння, є недоречними. Слід зазначити, що ОСОБА_1 зауважень з приводу складеного протоколу не висловив, визнав факт вжиття алкогольного напою.
При цьому, відсутність на відеозаписах факту складення акту та направлення на огляд до медичного закладу, не виключає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Не вручення водієві копії акту огляду на стан сп`яніння, що передбачено п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), не спростовує результати огляду на стан сп`яніння, що зафіксовані в квитанції приладу «Драгер» та протоколі про адміністративне правопорушення, та не може бути безумовною підставою для визнання цих доказів неналежними. Натомість, невиконання працівниками поліції вимог Інструкції щодо вручення копії акту огляду на стан сп`яніння може бути підставою для оскарження дій працівників поліції. 
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Також п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Зміст зазначених норм свідчить про те, шо направлення на огляд до медичного закладу, передбачене п. 8 розділу ІІ Інструкції, видається у разі незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки або незгоди із проведенням огляду працівниками поліції. 
За відсутності заперечень водія ОСОБА_1 із результатом огляду на приладі «Драгер», проведеному поліцейськими на місці зупинки, видача такого направлення не була необхідною, тому цей документ не має доказового значення у цій справі. 
Щодо доводів захисника про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, а саме порядку використання мундштука, то Керівництво з експлуатації приладу контролю вмісту алкоголю «Драгер Алкотестер 6810» та відповідь компанії «Saturn Data International», долучені до справи, не містять інформації про те, що приєднання мундштука до приладу контролю до його запуску або після призводить до викривлення результатів тесту. При цьому, звертаю увагу, що на відеозаписі зафіксовано використання нового мундштука, який був запечатаний, тому безумовно стверджувати про невідповідність результатів тесту стану водія ОСОБА_1 , який не заперечував вжиття спиртних напоїв, неможливо. 
Не спростовують зміст протоколу і доводи про відсутність фіксації факту відсторонення водія від керування, що передбачено ст. 266 КУпАП та п. 1 розділу Х Інструкції.
Так, ч. 1 ст. 130 встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, адміністративна відповідальність водія настає за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відсторонення водія від подальшого керування є превентивним заходом запобігання можливого продовження правопорушення, являється похідним від першої дії, тому ніяким чином не впливає на кваліфікацію правопорушення та не призводить до неналежності доказів, які підтверджують факт керування автомобілем та стан сп`яніння. Знову ж таки, невиконання працівниками поліції зазначених норм законодавства після виявлення та фіксації правопорушення може бути предметом розгляду справи по оскарженню їх бездіяльності особою, яка вважає, що останні призвели до порушення її прав. 
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Відсутність частини відеозапису з моменту зупинки транспортного засобу до моменту пред`явлення працівниками поліції пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці, не призводить автоматично до неналежності інших доказів, які у сукупності дозволяють встановити факт правопорушення. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи. 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду в цілому дав належну оцінку всім доказам у справі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції, який надав їм об`єктивну та неупереджену оцінку, вони не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Тещенка Миколи Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь