Номер провадження: 22-ц/813/5932/23 
Справа № 496/4116/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Назарової М.В.
суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання — Сінько А.І.,
учасники справи: стягувач: Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк”, 
боржник: ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 
на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 березня 2023 року, постановлену Біляївським районним судом Одеської області у складі судді Пасечник М.Л., в приміщенні того ж суду, 
у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поворот виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

                        в с т а н о в и в:
       
12 листопада 2016 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.08.2010 року в розмірі 20624,45 грн. та судових витрат по справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість у розмірі 20624,45 грн, з яких: заборгованість за кредитом 1342,52 грн, заборгованість по процентам за користуванням кредитом 14723,62 грн, заборгованість за пенею та комісією 3100 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) 958,31 грн.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2010 року у розмірі 1342,52 грн та судовий збір у розмірі 89,70 грн, всього 1432,22 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2020 року в частині незадоволення позовних вимог щодо стягнення пені скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 500 грн, судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 124,02 грн, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 186,03 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.
30 вересня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чижов В.А. звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із заявою про поворот виконання рішення суду, в якій просив в порядку повороту виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року у цивільній справі № 496/4116/16-ц стягнути з АТ КБ “Приватбанк” на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 37368,80 грн, після чого повернути виконавчий лист до суду, як виконаний. Також просив у порядку повороту виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року перерахувати (повернути) 
ОСОБА_1 з державного бюджету України грошову суму у розмірі 721,99 грн, які були стягнуті з ОСОБА_1 як виконавчий збір та витрати на виконавчі дії. 
Заява аргументована тим, що з часу набрання законної сили заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “Приватбанк” заборгованості за кредитним договором, банк продовжив нараховувати відсотки, штрафи та пені за кредитним договором та списував грошові кошти із платіжних карток ОСОБА_1 на заробітну плату та для нарахування пенсії. Станом на 30 вересня 2022 року банк списав кошти в сумі 37368,80 грн, аргументувавши це наявним розміром заборгованості, який виник у ОСОБА_1 перед банком в сумі 281873,58 грн. На думку заявника, таким чином банк одноосібно й безпідставно збільшував ОСОБА_1 розмір заборгованості з отриманих 3800 грн кредитного ліміту до 281873,58 грн, а станом на 12 жовтня 2020 року визначив залишок після операції 4818,57 грн. Крім того, зазначав, що у зв`язку проведенням виконавчих дій по стягненню кредитної заборгованості, з ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти у розмірі 721,99 грн, що також мають бути їй повернуті.
Разом із заявою про поворот виконання рішення суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Чижов В.А. подав клопотання, в якому просив поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про поворот виконання рішення суду, яке обґрунтував тим, що з дня винесення постанови апеляційного суду ОСОБА_1 неодноразово зверталася на гарячу лінію банку з проханням припинити безпідставне списання коштів, однак дії стягувача продовжувалися, кошти списувалися. Намагання вирішити питання у позасудовому порядку виявилися безуспішними, представники банку неодноразово телефонували ОСОБА_3 з вимогою повернути кошти. Крім того зазначив, що під час введення воєнного стану, ОСОБА_3 намагалася вирішити свої життєві обставини в умовах складнощів, викликаних скороченням робочого часу та зменшення заробітної плати, а також захворюваністю на Covid-19, тому забезпечення свого життя в умовах війни стало пріоритетним перед вирішенням даного питання у судовому порядку. Вказані обставини, на думку представника є поважними та такими, які дають підстави для поновлення процесуального строку на подання заяви про поворот виконання рішення. 
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21 березня 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чижова В.А. про поновлення строку для подання до суду заяви про поворот виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року у цивільній справі № 496/4116/16-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Чижова В.А. про поворот виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року у цивільній справі № 496/4116/16-ц за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у відповідності до вимог ч. 2 ст. 126 ЦПК України залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 березня 2023 року, поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подачу до Біляївського районного суду Одеської області заяви про поворот виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року у цивільній справі № 496/4116/16-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Доводами апеляційної скарги є те, що усупереч вимогам ст. 444 ЦПК України питання щодо можливості розгляду заяви про поворот виконання рішення суду, яка була подана представником відповідачки 30 вересня 2022 року, суд першої інстанції почав вирішувати лише 21 березня 2023 року, чим на думку скаржника порушив регламентовані законом строки розгляду заяви більше, аніж на 5 місяців. 
Зазначає, що ОСОБА_1 з дня винесення постанови суду апеляційної інстанції, неодноразово зверталася на гарячу лінію банку з проханням припинити безпідставне списання коштів та нарахування заборгованості, однак дії стягувача продовжувалися. Таким чином банк, одноосібно і безпідставно збільшував ОСОБА_1 заборгованість до 277055,01 грн, з отриманих 3800 грн кредитного ліміту, а станом на 12.10.2020 року визначив залишок після операції 4818,57 грн. 
Намагання боржниці вирішити питання у позасудовому порядку виявилися безуспішними, представники банку неодноразово телефонували відповідачці з вимогою повернути кошти. З цих підстав у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до АТ КБ “Приватбанк” про стягнення безпідставно списаних коштів, стягнення збитків та моральної шкоди. Між ОСОБА_1 та адвокатом Чижовим В.А. було укладено договір про надання правової допомоги № 63 від 06 жовтня 2021 року, в ході розгляду зазначеної цивільної справи № 96/5962/21 адвоката Чижова В.А. 25 лютого 2022 року мобілізовано до Збройних сил України. У зв`язку із несенням військової служби, представник не мав об`єктивної можливості подати своєчасно заяву про поворот виконання рішення суду, у той час як ОСОБА_1 не могла і не бажала звертатися до іншого адвоката. Під час воєнного стану, ОСОБА_1 намагалася вирішити свої життєві обставини в умовах складнощів, викликаних скороченням робочого часу та зменшення заробітної плати, тому забезпечення свого життя в умовах війни стало для неї пріоритетним. 
Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Місцевий суд односторонньо ухвалив рішення про відмову у задоволенні клопотання представника боржника, оскільки банк не висловлював жодних заперечень щодо поновлення строку для подання заяви про поворот виконання рішення суду.
Оскільки поворот виконання рішення суду є гарантією відновлення прав учасників процесу, то на думку заявниці, суд першої інстанції повинен був розглянути відповідну заяву та повернути ОСОБА_1 стягнуті з неї кошти за постановою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року з відсутності обмежень, встановлених статтею 445 ЦПК України, яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Чижов В.А. підтримали доводи апеляційної скарги. 
Представник Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2010 року у розмірі 20624,45 грн, та судовий збір у розмірі 1378 грн, а всього 22002,45 грн (т.1 а.с. 50-51).
20 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2017 року (т. 1 а.с. 60-66).
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2017 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (т. 1 а.с. 137-139).
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2010 року у розмірі 1342,52 грн та судовий збір у розмірі 89,70 грн, всього 1432,22 грн (т.1 а.с. 158-162).
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2020 року в частині незадоволення позовних вимог щодо стягнення пені скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 500 грн, судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 124,02 грн, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 186,03 грн. В іншій частині рішення залишено без змін (т. 1 а.с. 197-202).
Копію постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року, ОСОБА_1 отримала 08 серпня 2021 року особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 205).
З заявою про поворот виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чижова В.А. звернувся 30 вересня 2022 року (т. 2 а.с. 1-41).
Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чижова В.А. про поновлення строку для подання до суду заяви про поворот виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року та залишаючи цю заяву без розгляду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 126 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що представником боржниці не зазначено та не підтверджено наявності об`єктивно непереборних обставин, та таких, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з даною заявою, тому не знайшов поважних причин пропуску строків для подання даної заяви та підстав для їх поновлення. 
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 444 ЦПК України Суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно частини 5 вказаної статті питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
Відповідно до частини 10 статті 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
Згідно із висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 02.11.2011р. №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.
Отже, за змістом вказаної вище статті ЦПК України, якщо обов`язок щодо вирішення питання про поворот виконання судового рішення не був виконаний судом апеляційної чи касаційної інстанції, відповідач вправі в межах річного строку звернутися до суду, у якому перебуває справа, із заявою про поворот виконання рішення; при цьому, строк починає обраховуватись з моменту набрання законної сили рішенням чи ухвалою суду про відмову в задоволенні позову, задоволення позовних вимог у меншому розмірі, закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Згідно частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Звертаючись до суду із заявою про поворот виконання постанови Одеського апеляційного суду від 23 липня 2021 року, ОСОБА_1 одночасно із вчиненням такої дії клопотала перед судом про поновлення їй строку для звернення до суду із такою заявою.
Відповідно до частини 2 статті 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відтак, у разі установлення відсутності поважних підстав для поновлення строку на звернення до суду із відповідною заявою, суд у відповідності до статті 126 ЦПК України залишає заяву без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вірно дав оцінку причинам пропуску такого строку, вирішивши питання за клопотанням ОСОБА_1 про відмову їй у поновленні строку для звернення до суду із відповідною заявою, визнавши причини пропуску цього строку неповажними.
Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про неврахування судом під час оцінки поважності причин пропуску заявницею строку звернення до суду як те, що вона з дня винесення постанови суду апеляційної інстанції неодноразово зверталася на гарячу лінію банку з проханням припинити безпідставне списання коштів та нарахування заборгованості, намагання боржниці вирішити питання у позасудовому порядку виявилися безуспішними, оскільки неможливість вирішити питання з Банком в позасудовому порядку не є поважною причиною в розумінні закону, що перешкоджала ОСОБА_1 своєчасно звернутися до суду.
Довід апеляційної скарги про те, що у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до АТ КБ “Приватбанк” про стягнення безпідставно списаних коштів, стягнення збитків та моральної шкоди, то таке не може бути взято до уваги апеляційним судом, який переглядає судове рішення станом на час його ухвалення, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, оскільки про таке у клопотанні про поновлення процесуального строку на подання заяви про поворот виконання рішення суду не йшлося, а суд самостійно не може відшукувати поважні причини.
Так само є неспроможним і посилання в апеляційній скарзі на небажання ОСОБА_1 звертатися по правову допомогу до іншого адвоката ніж ОСОБА_2 , з яким у неї було укладено договір про надання правової допомоги № 63 від 06 жовтня 2021 року і якого було 25 лютого 2022 року мобілізовано до Збройних сил України, у зв`язку із чим останній не мав об`єктивної можливості подати своєчасно заяву про поворот виконання рішення суду. Крім того, про таку причину як поважну в розумінні закону заявниця також не зазначала в клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку.
Сам по собі воєнний стан, під час якого ОСОБА_1 намагалася вирішити свої життєві обставини в умовах складнощів, викликаних скороченням робочого часу та зменшення заробітної плати, тому забезпечення свого життя в умовах війни стало для неї пріоритетним, також не свідчить про неможливість протягом значного періоду часу реалізувати своє право на звернення до суду.
Заявниця в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона увесь час – як станом на час ухвалення судових рішень щодо неї, так і протягом воєнного часу – проживала в Одеській області, отже, з цього приводу судом вірно, що відсутність жодних доказів на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду.
Помилковим є і посилання ОСОБА_1 на те, що всупереч вимогам ст. 444 ЦПК України питання щодо можливості розгляду заяви про поворот виконання рішення суду вирішувалося судом з порушенням встановлених ЦПК України строків, оскільки розглядалося більше ніж 5 місяців, оскільки заявницею не зазначено, яким чином це вплинуло на правильність вирішеного питання.
Крім того, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, лише у випадках, передбачених частиною 3 статті 376 ЦПК України, чого по справі не встановлено.
Сам по собі поворот виконання рішення суду як гарантія відновлення прав учасників процесу не може бути використаний учасниками процесу на шкоду загально визначеному процесуальним законом порядку та способу, та в будь якому випадку має бути здійснений із дотриманням прав всіх учасників судового провадження. Тому помилковим власним тлумаченням закону є думка заявниці про те, що суд першої інстанції повинен був розглянути відповідну заяву та повернути ОСОБА_1 стягнуті з неї кошти.
Проте, вказане не позбавляє ОСОБА_1 звернутися до суду за наявності інших поважних причин пропуску для повороту виконання рішення суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд 

                                       п о с т а н о в и в :        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови - 04 серпня 2023 року.

       Головуючий                                                                М.В. Назарова

       Судді:                                                                       В.В. Кострицький     
   
Ю.П. Лозко