ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" серпня 2023 р.           Справа№ 910/10312/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Станіка С.Р. 

без повідомлення учасників справи
розглянув апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023
у справі  №  910/10312/22 (суддя Смирнова Ю.М.)
за позовом  Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
до  Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»
про стягнення 42  761,25 грн.

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва" 42761,25 грн, з яких: 36241,94 грн основного боргу, 1558,29 грн 3% річних, 4961,02 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати фактично поставленої позивачем у період з липня 2020 року по грудень 2021 року теплової енергії, внаслідок чого утворилась відповідна заборгованість.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 28.02.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/10312/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/10312/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10312/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 910/10312/22.
20.03.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/10312/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/10312/22 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.
24.04.2023 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.
У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.04.2023 у справі №910/10312/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 прийнято справу №910/10312/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко  О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р. Поновлено Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» пропущений строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження. Справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.
25.05.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, в якій відповідач заперечив проти доводів позивача та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
30.06.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому останній підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 18 серпня 2023 року.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України  для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022.
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, справа №910/10312/22 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1693 від 27.12.2017 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".
Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №591 від 10.04.2018 Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
З 01.05.2018 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" здійснює постачання теплової енергії.
Згідно з п.2.2.1 статуту позивача предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.
02.02.2021 позивач направив на адресу відповідача лист від 28.01.2021 №30/5/3/1310 з проектом договору на постачання теплової енергії№9357027-0101 від 19.01.2021, що підтверджується копіями фіскального чеку, накладної відділення зв`язку від 02.02.2021 та описом вкладення у цінний лист за №0103275496565.
Предметом цього проекту договору №9357027-0101 від 19.01.2021 є постачання, користування та своєчасна сплати в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п.8.1. зазначеного договору цей договір мав вступити в дію з моменту підписання та діяти до 02.06.2020. Також у цьому пункті договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що у відповідності до ч.3 статті 631 Цивільного кодексу України умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01.05.2018.
Додатком №8 вказаного проекту договору визначено, що об`єктом теплопостачання є нежитлове приміщення, площею 146,70 кв.м, розташоване за адресою: будинок №43 по вулиці Олени Теліги у місті Києві.
Листом №615/3 від 02.03.2021 відповідач від підписання зазначеного договору відмовився.
Станом на дату звернення позивача з відповідним позовом до суду договір між сторонами не підписано.
Позивач як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі стверджує, що факт постачання на об`єкт споживача теплової енергії у спірний період, а також її обсяг підтверджується: актом прийняття теплового вузла обліку; актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи; корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон; обліковими картками; актами приймання-передавання товарної продукції; відомостями споживання теплової енергії, складених у відповідності із даними будинкового засобу обліку за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43.
Облік споживання теплової енергії за даними будинкового засобу обліку за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, здійснюється за особовим рахунком: 9357027 .
Також позивач зазначає, що оскільки, відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, площею - 146,7 кв.м, окремий облік теплоспоживання відповідача пропорційно його опалюваній площі (146,7 кв.м) здійснюється за особовим рахунком 9357027-0101.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач своєчасно не вносив плату за поставлену теплову енергію, в результаті чого у період з липня 2020 року по грудень 2021 року включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 36241,94 грн.
В зв`язку з зазначеним вище обставинами, 17.11.2021 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу №30/5/4/17970, в якій позивач просив сплатити заборгованість у загальному розмірі 5159232,13 грн. за надану теплову енергію, до якої було також включено спірну суму боргу.
Відповідач відповіді на вказану вимогу не надав, заборгованість не сплатив.
Отже, спір у даній справі виник, як стверджує позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленої теплової енергії в період з липня 2020 року по грудень 2021 року включно до нежитлового приміщення площею 146,7 кв.м. в будинку №43 по вулиці Олени Теліги у місті Києві , а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.
Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;
Згідно зі ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору (ст. 1 Закону України «Про теплопостачання»).
Відповідно до п.п.5, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з положеннями ст.1 Закону України "Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - це фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абз.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання").
Як стверджує позивач, відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, площею - 146,7 кв.м, в якому надавалися послуги з теплопостачання.
Проте, всупереч вимог ст. 74 та ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів зазначеного позивачем ні місцевому господарському суду, ні апеляційному суду не надано.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» №270/270 від 09.10.2014 Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району» перейменовано в Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» та віднесено його до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Комунальним підприємствам зобов`язано передати підприємству житловий фонд, який був переданий до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01.08.2014.
Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №80 від 09.02.2011 за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» закріплено на праві господарського відання майно згідно додатку. Зі змісту вказаного додатку вбачається, що до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації передано та закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» жилий будинок за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, загальною площею 5055,00 кв.м; площа переданих нежитлових приміщень за вказаною адресою становить 622,71 кв.м.
В подальшому розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №668 від 29.08.2019 за Центром у справах сім`ї та жінок Шевченківського району м. Києва закріплено на праві оперативного управління нежитлові приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, площею 427,70 кв.м. Центр у справах сім`ї та жінок Шевченківського району у  м. Києві спільно з Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зобов`язано в установленому порядку здійснити приймання-передачу зазначеного майна.
Цим же розпорядженням внесено зміни у додаток до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №80 від 09.02.2011 в частині розміру площі, переданої відповідачеві за спірною адресою.
Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №891 від 28.11.2019 за Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації закріплено на праві оперативного управління нежитлові приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, площею 153,20 кв.м. Також зобов`язано відповідача в установленому порядку здійснити приймання-передачу зазначеного майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У справі, що переглядається, позивач стверджував, що відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, площею - 146,7 кв.м, в якому надавалися послуги з теплопостачання, та внаслідок несплати відповідачем наданих позивачем послуг за період з липня 2020 року до грудня 2021 року включно у відповідача утворилась заборгованість в сумі 36241,94 грн.
Проте, доказів того, що на балансі або в користуванні відповідача протягом визначеного в позовній заяві періоду, знаходиться нежитлове приміщення площею 146,7 кв.м, за адресою: місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 43, позивачем не надано. Такі документи не було надано і апеляційному суду.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогіднсть, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Вирішуючи спір у цій справі, місцевим судом враховано наведені норми процесуального закону та, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і в сукупності, суд дійшов відповідних висновків.
Як наслідок, місцевий суд вірно зазначив, що доводи позивача про те, що відповідач є споживачем за фактично надані послуги з постачання теплової енергії у спірному приміщенні, є необґрунтованими.
Крім того, місцевий господарський суд вірно звернув увагу, що в порушення приписів абз.2 ч.4 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем включено спірну заборгованість у рахунок-фактуру без деталізації інформації щодо складових такої плати. Більше того, як вбачається з матеріалів справи вказана заборгованість вже існувала станом на липень 2020 року.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вимога Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованості у загальному розмірі 36241,94 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення суми основного боргу, тому вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних також не підлягають задоволенню.
Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/10312/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/10312/22 - залишити без змін.
3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
4. Матеріали справи № 910/10312/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                С.Р. Станік