Ухвала
 
02 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 201/2485/17
провадження № 61-19307 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» від 26 вересня 2022 року, ОСОБА_1 від 02 серпня 2023 року про зупинення провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про розірвання договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), треті особи - Національний банк України (далі - НБУ), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), про розірвання договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.
 
2.                 Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволений частково: розірвані договори, укладені між позивачкою та відповідачем (у тому числі за картковими рахунками), на які вона посилається у своєму позові; стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4 801 318,88 грн, 558 152,73 Євро та 21,39 долар США; відмовлено у задоволенні позовних вимог позивачки у частині відшкодування моральної шкоди; здійснений розподіл судових витрат.
 
3.                 Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволена, апеляційна скарга НБУ задоволена частково - рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року у частині задоволеного позову ОСОБА_1 скасоване, у цій частині відмовлено у задоволенні позову, у іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції залишене без змін. У подальшому постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року касаційна скарга ОСОБА_1 була частково задоволена - постанова Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2019 року була скасована, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції не встановив належним чином усі обставини справи та дійшов передчасних висновків у ній, зокрема, щодо пов'язаності позивачки з банком та відсутності встановлення недійсності Договору про придбання акцій банку позивачкою.
 
4.                 Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року апеляційні скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником за правами та зобов`язаннями якого на момент розгляду справи було Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі -АТ КБ «ПРИВАТБАНК»)) та НБУ залишені без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року залишене без змін.
 
5.                 29 листопада 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, підписану його представником - адвокатом Копанчуком М. В., у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року у частині задоволення позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні цих позовних вимог позивача до відповідача.
 
6.                 Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2021 року відкрите касаційне провадження у справі № 201/2485/17 за касаційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року; відмовлено у задоволенні клопотання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
 
7.                 Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 жовтня 2022 року частково задоволене клопотання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
8.                 Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17 листопада 2022 року справа повернута на розгляд Верховному Суду у складі відповідної колегії суддів Касаційного цивільного суду.
 
9.                 Ухвалами Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду були задоволені заяви суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Крата В. І., Краснощокова Є. В., Зайцева А. Ю., Червинської М. Є. та Коротуна В. М. про самовідвід від участі у розгляді цієї справи. У зв'язку з цим справа декілька разів передавалась для проведення повторного автоматизованого розподілу.
 
10.            25 квітня 2023 року справа розподілена колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.
 
11.            Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 рокувідмовлено у задоволенні заяви судді Пророка В. В. про самовідвід від участі у розгляді цієї справи, визнаний необґрунтованим заявлений ОСОБА_2 , який представляє позивачку, відвід судді Пророку В. В., ця заява про відвід передана на розгляд іншому судді, який визначається у відповідності до частини першої статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
12.            Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 05 червня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , який представляє позивача, про відвід судді Пророка В. В. від розгляду цієї справ.
 
13.            26 вересня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зверталось до Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду з клопотанням про зупинення провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/18214/19 у касаційному порядку. Верховний Суд не розглядав це клопотання у зв'язку із передачею цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
14.            На момент розгляду цієї справи зазначеною колегією суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Велика Палата Верховного Суду закінчила перегляд у касаційному порядку справи № 910/18214/19, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
 
15.            02 серпня 2023 року до Верховного Суду надійшло клопотання адвоката Левченка О. В., який представляє ОСОБА_1 , «про зупинення розгляду справи» № 201/2485/17 з одночасним посиланням на пункт 6 частини першої статті 251 та пункт 10 частини першої статтї 252 ЦПК України.
 
16.             ОСОБА_2 зазначає, що у справі № 826/7432/17, зокрема, іншим позивачем оскаржуються нормативні документи (рішення НБУ, певний перелік рішень ФГВФО, постанова Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2016 року), на підставі яких відбувалось виведення неплатоспроможного ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з ринку та реалізація яких призвела, за твердженням представника позивачки, у тому числі до списання 22 грудня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів ОСОБА_1 з її рахунків, відкритих у відповідача, що стало підставою для звернення позивачки із зазначеним позовом до суду. При цьому законність зазначених документів не є предметом спору у справі № 201/2485/17.
 
17.            За твердженням представника позивачки, у справі № 826/7432/17 відсутнє остаточне судове рішення, яке набрало чинності, щодо визнання незаконними зазначених документів.
 
18.            Разом з тим представник позивачки, адвокат, посилається у клопотанні на те, що «Законом № 590 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» внесені зміни до ЦПК України щодо способу захисту прав осіб, які є (були) учасниками банку і права та інтереси яких були порушені внаслідок виведення неплатоспроможного банку з ринку або ліквідації банку на підставі, зокрема, протиправного (незаконного) індивідуального акта НБУ, ФГВФО, рішення Кабінету Міністрів України.
 
19.            Посилаючись на зазначені аргументи, представник позивачки вважає необхідним «зупинити розгляд цієї справи» до закінчення розгляду справи № 826/7432/17, оскільки без цього неможливо вирішити питання про захист прав позивачки у справі № 201/2485/17.
 
20.            При цьому представник позивачки додатково зауважує на тому, що відсутні підстави для застосування зазначеного закону у цій справі. Також представник позивачки з посиланням на пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України вказує на те, що у провадженні Верховного Суду знаходиться справа № 201/473/17 за позовом ОСОБА_3 з аналогічними підставами позову та предметом, яка призначена до розгляду 15 травня 2023 року. Наводяться аргументи, чому ця справа має аналогічний предмет та підстави позову із справою № 201/2485/17.
 
21.            ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (частина перша статті 1 ЦПК України).
 
22.            Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.
 
23.            Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста статті 81 ЦПК України).
 
24.            Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України).
 
25.            Зазначені положення ЦПК України, у тому числі, передбачають наведення учасниками спору усіх необхідних ідентифікаційних реквізитів нормативних документів (дата, повний номер, назва тощо) або судових рішень (конкретний вид судового рішення, дата цього судового рішення, номер справи тощо), на які вони посилаються, обґрунтовуючи свої доводи, або здійснення їх опису у такий спосіб, який забезпечує їх однозначну ідентифікацію судом.
 
26.            Відповідно до матеріалів справи зміни у ЦПК України щодо способу захисту прав особи, які описує представник позивачки, внесені Законом України від 13 травня 2020 року № 590-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» (у актуальній редакції далі - Закон № 590-IX).
 
27.            Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України).
 
28.            Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду (пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України).
 
29.            Верховний Суд звертає увагу, що у відзиві позивачки на касаційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», переданому до Верховного Суду у лютому 2022 року, позивачка також стверджує про безпідставність застосування Закону № 590-IX щодо цього спору, зокрема у зв'язку з тим, що він не стосується його фактичного предмета, а сама позивачка не належить до кола осіб, на регулювання прав яких він спрямований. Отже, з однієї сторони позивачка заперечує застосування у цій справі Закону № 590-IX, оскільки він не стосується предмета її позову, її позовних вимог, а з іншої сторони стверджує, що ця справа не може бути розглянута до вирішення питання про законність зазначених правових актів, від якої залежить застосування Закону № 590-IX.
 
30.            Відповідність закону зазначених правових актів не є предметом цього судового спору. Позивачка, аргументуючи свої позовні вимоги щодо розірвання договорів з банком та повернення грошових коштів, вказує на те, що зазначені правові акти взагалі не мають впливати на її права та інтереси безвідносно їх статусу з точки зору відповідності закону. Позовні вимоги позивачки не ґрунтуються на змінах, внесених до ЦПК України Законом № 590-IX.
 
31.            Відповідно до доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) (дивитись, наприклад, постанову Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17), Верховний Суд не може брати до уваги взаємовиключні вимоги.
 
32.            Отже, відсутні підстави стверджувати про неможливість вирішення цього спору по суті його предмету, визначеного позивачкою. Тому відсутні підстави для застосування пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.
 
33.            Представник позивачки констатує зміст пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України та наводить аргументи того, чому, на його думку, справа № 201/2485/17 та справа № 201/473/17 мають аналогічні підстави позову та предмет. Разом з тим у зазначеному клопотанні від 02 серпня 2023 року відсутні належні та обґрунтовані пояснення того з якою метою має бути зупинене провадження у справі, чому розгляд справи № 201/2485/17 неможливий без результатів розгляду справи № 201/473/17.
 
34.            Фактична наявність у провадженні Верховного Суду справи з подібними правовідносинами та пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України самі по собі не є підставами для зупинення провадження у іншій справі.
 
35.            Отже, представник позивачки не навів належних аргументів для застосування Верховним Судом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України, тому Верховний Суд не вбачає підстав для його застосування.
 
36.            Верховний Суд не приймає до уваги доводи щодо зупинення провадження у справі з підстав, які не передбачені ЦПК України, з урахуванням вимог статті 1 ЦПК України.
 
37.            Питання щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі або його права це зробити суд вирішує шляхом постановлення ухвали відповідно до частини другої статті 251 та частини четвертої статті 252 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 251, 252, 260, 400 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
1. Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» від 26 вересня 2022 року про зупинення провадження у справі № 201/2485/17.
 
2. Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Левченко Олександра Васильовича, який представляє ОСОБА_1 , від 02 серпня 2023 року про зупинення провадження у справі № 201/2485/17.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                    В. В. Пророк
 
                                                                                                                      А. І. Грушицький
 
                                                                                                                      В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                      С. О. Карпенко
 
                                                                                                                      М. Ю. Тітов