ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
Справа № 953/22034/21                                Головуючий суддя І інстанції Зуб Г. А.
Провадження № 22-ц/818/813/23                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що  виникають із відносин спадкування, з них

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання        Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Зайцевої Ольги Олександрівни на рішення Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Зуба Г.А., по справі № 953/22034/21, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року позивач в особі свого представника - адвоката Лисенко О.В. звернулась до суду з позовом та просила їй визначити додатковий строк терміном в три місяці для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту вступу даного рішення в законну силу. 
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 крім позивачки є відповідачка - дружина померлого. 
Вказує, що позивач на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 мешкала за кордоном у ФРН і в зв`язку із запровадженими там обмеженнями, пов`язаними з недопущенням розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, не могла приїхати на територію України, не мала також можливості відвідати консульство та поштове відділення, відтак була позбавлена можливості впродовж шестимісячного строку у встановленому законом порядку звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Перебування позивача за кордоном та введені там обмеження є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. 
Зазначає, що як тільки вона змогла, надіслала засобами поштового зв`язку на адресу П`ятої ХМДНК заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак постановою П`ятої Харківської МДНК від 06.10.2021 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Представником відповідача – адвокатом Зайцевою О.О. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить визначити початок перебігу строку на подання відзиву з моменту отримання позовної заяви 05.12.2022, та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що карантинні обмеження не були застосовані до мешканців м. Лангентаген у період з 01.01.2021 по 30.09.2021, та в лютому 2021 року позивач виїздила до консульської установи в інше місто, та матір позивачки приїздила до м. Харкова в травні-червні. Довідка, на яку посилається позивач, що була видана бухгалтером-приватним підприємцем взагалі не може бути належним доказом по справі.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визначено ОСОБА_2 додатковий строк – один місяць з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Зайцева О.О. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом порушено приписи ч.1 ст.89 ЦПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.
Зазначає, що в якості єдиного доказу позивачем надано копію довідки від 17 листопада 2021 року, яка не є на думку відповідача належним та допустимим доказом.
Суд допустим порушення приписі п.п.2, 3 ч.4 ст.265 ЦПК України, згідно до яких у мотивувальній частині рішення зазначаються докази відхилені судом та мотиви їх відхилення, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Також, суд припустив порушення ч.6 ст.81 ЦПК України, що призвело до визначення фактичних обставин, які в суді не досліджувалися та не встановлювалися в кості встановлених.
Вказує, що суд при ухваленні рішення порушив принцип рівності сторін, закріплений в ст.6 ЦПК України, припустивши порушення принципу правової визначеності, який є основою правової системи України.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції в цілому відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом першої інстанції встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 01.02.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, та спадкоємцями першої черги після його смерті є позивач як донька та відповідач як дружина померлого.
Родинні зв`язки між позивачем і померлим  ОСОБА_3  підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 27.08.2003, копія якого міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що померлий є батьком позивача, що не оспорюється сторонами по справі.
02.07.2021 відповідач звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, за якою була заведена спадкова справа №718/2021.
06.10.2021 на адресу П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла заява від позивача про прийняття спадщини після смерті свого батька, тобто з пропущенням встановленого 6-ти місячного строку, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено постановою нотаріуса від 06.10.2021 у зв`язку з пропущенням встановленого строку на прийняття спадщини.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що позивач має постійне місце проживання за межами України, впровадження карантину слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, що істотно утруднювала здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду , виходячи з наступного.
Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини визнані судом поважними.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року (справа №6-1320цс17).
Крім того, частиною другою статті 1269 ЦК України передбачено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що позивач постійно проживає в Федеративній Республіці Німеччина, про що не заперечував представник відповідача.
Відповідно до Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та в подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-ІХ, Постановою КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 16 березня 2020 року на всій території Україна було введено карантин та закрито кордони для іноземців на термін до двох тижнів - надалі цей термін постійно продовжувався з незначними змінами.
Відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою в Україні до 28 лютого 2021 року продовжено карантин та з 8 до 24 січня 2021 року запроваджено нокдаун, надалі цей термін карантину постійно продовжувався. 
Карантин було запроваджено в усьому світі, в тому числі в ФРН. 
Відповідно до наданих до суду листів з перекладом, виготовлених бухгалтерською конторою DATAC ОСОБА_5 повідомлено, що в період з 01.01.2021 по 30.09.2021 через пандемію COVID-19 в м. Лангенгаген заборонено брати участь у наступних справах, які стосуються суспільного життя: відвідуваня консульства, відвідування почтових відділень, відвідування магазинів, участь у масових заходах. 
Суд першої інстанції вказав на відсутність підстав вважати вказані листи недопустимими. 
Колегія суддів за безпідставністю відхиляє доводи скарги про те, що позивачка не цікавилась питанням прийняття спадщини в межах шестимісячного строку та що відсутність апостілю на вказаній довідці ОСОБА_6 спростовує наявність поважних причин пропуску позивачкою 6-місячного строку на прийняття спадщини.
Так, згідно штемпелю на поштовому конвертні, як було встановлено в суді апеляційної інстанції під час його дослідження, позивачка надіслала свою заяву про прийняття спадщини з ФРН до 5-ї Харківської державної нотаріальної контори по вул. Валентинівській, 27-Г у м. Харкові 28 липня 2021 року, тобто в межах визначеного вказаною нормою ст. 1270 ЦК України 6-місячного строку (а.с. 93). 
Відмовляючи у прийнятті вказаної заяви у своєму листі від 04.12.2021 за № 7261/02-14 Завідувач П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Вікторія Зімницька вказала, що підпис позивачки має бути посвідчений у нотаріальній формі. Оскільки її підпис не був посвідчений, то відповідно до п.п. 3.23 п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України їй необхідно особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Також у листі було звернуто увагу на те, що на конверті відсутній трек-номер АТ «Укрпошта», тобто відсутнє підтвердження того чи дійсно позивачка направила лист з Німеччини у встановлений законом строк. На конверті присутній лише трек-номер стосовно пересилки цього листа з відділення «Київ-87», що знаходиться у місті Київ до відділення «Харків-146» у місті Харкові, що на думку нотаріуса свідчить про те, що лист був направлений 23.11.2021 шляхом пересилки поштою по території України після спливу шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця, а отже направлений несвоєчасно. У той же час відповідно до документів, які були подані позивачкою 06 жовтня 2021 року на прийомі у нотаріуса Гапонова Є.Ю., прізвище позивачки відповідно до паспорта громадянина України, виданого 23.10.2017, ОСОБА_2 , в той час як заяву, яка надійшла до нотаріальної контори поштою, підписано від імені ОСОБА_7 , що на думку нотаріуса не відповідає дійсності (а.с. 95). 
Як вбачається з довідки Відділу РАЦС міста Лангенхаген, 07.07.2017 ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , змінила прізвище на ОСОБА_9 . Вказана довідка має позначку апостіля (а.с. 8-9). Тому колегія суддів вважає доведений той факт, що зазначену у вищевказаному листі нотаріальної контори заяву, яка згідно штемпелю на поштовому конверті була відправлена з Німеччини 28 липня 2021 року в межах 6-місячного строку на прийняття спадщини, - була надіслана позивачкою під своїм прізвищем, яке вона отримала з народження (а.с. 89).
По справі безпірно встановлено, що на дату закінчення 6-місячного строку для прийняття спадщини позивачкою, 30 липня 2021 року, вона мешкала у Німеччині, а тому з огляду на значну відстань та дату надання їй відповіді на цю заяву не могла вчасно відреагувати та виправили вищевказані недоліки, про які їй було зазначено нотаріусом у листі, направленим на її адресу у Німеччині вже після спливу 6-місячного строку (а.с. 95).
Позивачка знайшла можливість особисто з`явитися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини лише у жовтні 2021 року, та отримала відмову у прийнятті повторної заяви про прийняття спадщини з посиланням на сплив 6-місячного строку на її прийняття. При цьому, як вбачається з копії постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 жовтня 2021 року вищевказані обставини щодо вчасного надсилання нею заяви про прийняття спадщини поштовим зв`язком нотаріусом не перевірялися (а.с. 12).
Є загально відомим фактом, який відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не передбачає додаткового доведення, що на день закінчення 6-місячного строку на прийняття позивачкою спадщини, 30 липня 2021 року, у Німеччині та Україні діяли карантинні заходи, які обмежували особистий доступ громадян до публічних закладів, до яких належить пошта та нотаріальні контори, та внаслідок цього уповільнювали особисту комунікацію з ними. 
Доводи сторони відповідача, що позивач відвідувала консульську установу в іншому місці, та її матір приїжджала до м. Харкова не підтверджуються жодними доказами.
З урахуванням того, що надані позивачкою вищевказані докази на підтвердження поважного причини пропуску 6-місячного строку є більш вірогідними, ніж заперечення, надані представницею відповідачки на їх спростування, навіть без урахування спірної довідки з місця роботи позивачки у Німеччині, що дійсно не має позначки апостіля, тому колегія суддів відповідно до ст. 89 ЦПК України вважає, що позов є доведений, а наведені у апеляційній скарзі доводи не спростували остаточних висновків суду.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
На цьому наголосив у своїх правових висновках Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/2357/20, на які у цьому контексті спирається колегія суддів у даній справі.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин.
Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Зайцевої Ольги Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення виготовлено 10 липня 2023 року.

Головуючий –                                                 В.Б. Яцина.

Судді -                                                                 І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.