ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/15834/22
Провадження № 22-ц/4820/1485/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Цугель А. О., 
з участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , які подані його представником ОСОБА_1 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року (повне судове рішення складено 09.06.2023) та на додаткове рішення суду від 23 червня 2023 року (суддя Заворотна О. Л.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. 

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд 

у с т а н о в и в :
У серпні 2022 року ОСОБА_4 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що з 13 серпня 2005 року по 05 травня 2022 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання у 2019 році придбали транспортний засіб марки «Peugeot 5008» 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 продовжував користуватися автомобілем. Влітку 2022 року дізналася, що відповідач відчужив автомобіль без її згоди на користь своєї матері.
Тому позивачка просила стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 частини спірного транспортного засобу у розмірі 6540 доларів США, що еквівалентно 232575 грн. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію половини вартості транспортного засобу марки «Peugeot 5008» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 232575 грн. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року частково задоволено заяву представника позивачки та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5000 грн витрат на правову допомогу і витрати на проведення судової експертизи у розмірі 906,16 грн. В решті вимог відмовлено.
ОСОБА_3 не погоджуючись з рішенням і додатковим рішенням суду першої інстанції, в апеляційних скаргах просить скасувати рішення суду від 01 червня 2023 року і додаткове рішення від 23 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував те, що він сплатив ОСОБА_4 в рахунок поділу майна подружжя 9550 доларів США та 1100 Євро, що підтверджується копією розписки і могли підтвердити свідки, у задоволенні клопотання про виклик яких суд безпідставно відмовив. У заяві про поділ майна позивачка не ставила питання про припинення права спільної сумісної власності на автомобіль. Суд не вирішив питання про залучення до участі у справі власника транспортного засобу ОСОБА_5 . При розгляді справи не була визначена дійсна ринкова вартість автомобіля з урахуванням його стану, технічних характеристик. Наданий ним відеозапис огляду автомобіля не взято до уваги. У матеріалах справи є два висновки щодо визначення вартості спірного автомобіля: оцінка автомобіля від 27.10.2022, проведена польським оцінювачем (вартість 171225 грн) та висновок експерта від 27.01.2023 (вартість 481610 грн). Суд не мотивував надання переваги одному з висновків. Вважає, що середня ринкова вартість транспортного засобу не може братися до уваги при вирішенні спору. Заява представника позивачки про стягнення судових витрат не підлягала задоволенню. Інтереси ОСОБА_4 в суді першої інстанції представляв адвокат Прядун Р. В. на підставі ордера від 21.07.2022, форма якого не відповідає вимогам законодавства. До закінчення судових дебатів представник не заявив про подання доказів понесення судових витрат після ухвалення судового рішення у справі. В акті приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2023 не конкретизовано які саме послуги надано. Розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не враховано складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан ОСОБА_4 . На підтвердження судових витрат надано копії незасвідчених квитанцій. 
У відзиві представник позивачки ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. 
У засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 підтримала апеляційні скарги. Представник позивачки ОСОБА_2 їх не визнав.
Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 з 13.08.2005 по 05.05.2022 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання за спільні кошти сторони придбали транспортний засіб марки «Peugeot 5008» 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований 18.07.2019 за відповідачем.
27.01.2022 між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6841/2022/3070937, відповідно до умов якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 купила транспортний засіб марки «Peugeot 5008» 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
На підставі заяви № 464152564 від 27.01.2022 транспортний засіб марки «Peugeot 5008» 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 перереєстрований на ОСОБА_5 . 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що автомобіль марки «Peugeot 5008» є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і позивачка має право на отримання грошової компенсації вартості частини транспортного засобу. 
Такий висновок відповідає обставинам справи і вимогам закону.
У силу статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 СК України).
Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 
На підставі частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження згоди ОСОБА_4 на відчуження спірного автомобіля.
Установивши, що автомобіль марки «Peugeot 5008» 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний під час шлюбу сторін і є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач відчужив його після припинення подружніх відносин без згоди позивачки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню грошова компенсація вартості частини спірного транспортного засобу.
Суд підставно не взяв до уваги заперечення відповідача проти позову з підстав сплати ним грошової компенсації позивачці в рахунок поділу спільного майна подружжя, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами.
На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надану ОСОБА_3 копію розписки суд не взяв до уваги, оскільки вона належним чином не засвідчена, оригінал розписки відсутній, а позивачка заперечує написання такої розписки.
За змістом частин 5 і 6 статті 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. 
При визначенні розміру грошової компенсації суд обґрунтовано прийняв до уваги висновок призначеної у справі експертизи.
Судова експертиза була призначена у справі на підставі ухвали суду від 12.12.2022, оскільки за згодою сторін вартість майна не була визначена. У матеріалах справи наявні висновки спеціалістів про оцінку автомобіля, надані кожною із сторін, відповідно до яких визначена ціна транспортного засобу суттєво різниться. 
Згідно з висновком експертизи № СЕ-19/123-23/504-АВ від 27.01.2023 ринкова вартість КТЗ марки «Peugeot 5008» державний номерний знак НОМЕР_3 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 станом на 27.01.2023 становить 481610 грн (а. с. 102-105).
Експерт визначив ринкову вартість за середніми цінами подібного за своїми якостями майна на час розгляду справи, так як транспортний засіб для огляду не був наданий ОСОБА_3 .
Такий висновок суду узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
З урахуванням наведеного вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність врахування судом висновку експерта при визначенні вартості транспортного засобу. 
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не надав експерту та експерт не взяв до уваги наданий відповідачем доказ – відеозапис огляду спірного автомобіля. 
Відповідно до пункту 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003  № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, технічний огляд КТЗ проводиться оцінювачем (експертом) і дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. 
Зазначеною Методикою при проведенні транспортно-товарознавчої експертизи не передбачена можливість заміни технічного огляду транспортного засобу експертом використанням відеозапису огляду транспортного засобу, наданого стороною у спорі. 
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.
Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Колегія суддів не вбачає підстав і для задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення суду. 
При розгляді справи позивачка понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн та на проведення судової експертизи у сумі 906,16 грн, що підтверджується копіями квитанцій № 0.0.2608465860.1 від 15.07.2022 і № 0.0.2830770292.1 від 23.01.2023 (а.с. 109 і 145 на звороті), надісланими до суду в електронній формі.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
За змістом статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частинами 3 і 8 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовній заяві ОСОБА_4 відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України вказала, що докази розміру судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Тому не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що представник позивачки до закінчення судових дебатів не зробив заяву про подання доказів на підтвердежння судових витрат після ухвалення судового рішення. 
За матеріалами справи професійну правничу допомогу ОСОБА_4 у справі надавав адвокат Прядун Р. В. згідно з договором про надання правової допомоги від 15.07.2022 та ордером серії ВХ 1030660 від 21.07.2022, форма якого відповідає типовій формі ордера, яку затвердила Рада адвокатів України.
Пунктом 1 додаткового договору до договору про надання правової допомоги від 15.07.2022 адвокат та клієнт погодили фіксований розмір гонорару в сумі 10000 грн.
Відповідно до статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2023 узгоджена сторонами сума гонорару була сплачена у повному обсязі 15.07.2022. Послуги надані якісно, у повному обсязі та у відповідності до умов укладеного між сторонами договору.
Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Представник відповідача заявляла у суді першої інстанції про неспівмірність витрат на правничу допомогу складності справи.
З урахуванням обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано зменшив витрати на професійну правничу допомогу до 5000 грн і стягнув з відповідача витрати, пов`язані з проведенням експертизи, висновок якої прийнято до уваги при визначенні вартості автомобіля. 
Підстав для скасування додаткового рішення суду у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , які подані його представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року та додаткове рішення суду від 23 червня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 24 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк 

І. В. П`єнта