ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4460/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 липня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                         Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                              Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-
                                                         В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України;
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 18.09.2020 № 195-ОС/дск;
- поновити на посаді, яку він займав в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області станом на дату звільнення з військової служби в Службі безпеки України, з 19.09.2020;
- стягнути з Управління Служби безпеки України в Чернігівській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2020 по день винесення судового рішення.
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 27 березня 2023 року позов задовольнив. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що ОСОБА_1 на час звільнення з військової служби (04.09.2020) та виключення зі списків частини мав не зняті дисциплінарні стягнення, а саме сувору догану від 23.04.2019, сувору  догану від 03.09.2019 та догану від 18.09.2020, що є достатніми підставами для прийняття рішення про звільнення військовослужбовця.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначив, що доводи апелянта про те, що наказ від 18.09.2020 був однією з підстав видання наказу №1180ОС/дск від 04.09.2020 є необгрунтованим. Фактично ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у зв`язку з наявністю двох дисциплінарних стягнень- суворої догани від 23.04.2019 та суворої догани від 03.09.2019, що суперечить нормам законодавства.  
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що з 12.03.2023 позивач проходив військову службу за контрактом в органах Служби безпеки України на офіцерських посадах.
04.09.2020 Першим заступником голови СБУ видано наказ №1180-ОС/дск, яким   ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом „б" пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та підпунктом „ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України (а.с.100).
18.09.2020 наказом начальника УСБУ в Чернігівській області №195-ОС/дск ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу УСБУ в Чернігівській області за підпунктом „б" пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262, та підпунктом „ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас Збройних Сил України з 18.09.2020.
Підставою для видання вказаних наказів від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск та від 18.09.2020 №195-ОС/дск стало систематичне невиконання умов контракту з боку ОСОБА_1 , що виразилось у його неналежному ставленні до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на нього протягом 2019-2020 років дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни у вигляді суворих доган та доган.
У матеріалах справи наявна довідка з особової справи позивача в якій зазначено, що з 27.11.2017 по 30.03.2020 він проходив військову службу на посадах офіцерського складу в Головному управлінні СБ України у м. Києві і Київській області. За цей час ОСОБА_1 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, на нього накладались наступні стягнення:
сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 23.04.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 24.04.2019;
сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 03.09.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 04.09.2019;
За час проходження військової служби в Управлінні СБ України в Чернігівській області з 30.03.2020 по 18.09.2020 ОСОБА_1 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, на нього накладались наступні стягнення:
догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог cт. 13 Статуту ВС ЗС України, а саме перебування на робочому місці у нетверезому стані (рапорт заступника начальника Управління - начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 05.05.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020;
догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності 13.07.2020 на робочому місці без поважних причин (рапорт заступника начальника ВБКОЗ Управління від 13.07.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020;
догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог cт. 13 Статуту ВС ЗС України, а саме перебування на робочому місці у нетверезому стані (рапорт заступника начальника ВБКОЗ Управління від 15.07.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020.           Не погоджуючись з наказами відповідача та вважаючи звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.    
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.
          Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
          Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
          Частиною 2 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
          В силу вимог пункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 вищевказаного Закону № 2232-XII, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
          При цьому, проходження громадянами України військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період врегульовано Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України «Про внесення змін до Указу Президента України від 7 листопада 2001 року №1053» від 27.12.2007 № 1262/2007 (з подальшими змінами та доповненнями, далі - Положення №1262/2007).
          Поняття «систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем» визначене в пункті 7.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 року №772 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до якого, підставою для звільнення військовослужбовців із військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту з їх боку (підпункт "и" пункту 62 Положення № 1262) може бути неналежне їх ставлення до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на них протягом року двох і більше дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються не знятими.
          Підпунктом «б» частини 1 пункту 61 Положення № 1262/2007 визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас Збройних Сил України, зокрема, осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час, у разі недоцільності використання їх у запасі Служби безпеки України або на їх прохання.
          Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що контракт підлягає розірванню з підстав систематичного невиконання його умов військовослужбовцем у випадку, зокрема, накладення на військовослужбовця протягом року принаймні двох дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються не знятими. 
          Статтею 106 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).
          У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.
          Якщо накладені на військовослужбовця такі дисциплінарні стягнення, як зауваження, догана і сувора догана, після закінчення року після їх накладення не були зняті і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу "Стягнення" робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку. 
          Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 04.09.2020 №1180-ОС/дск ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом „б" пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та підпунктом „ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України.
          В апеляційній скарзі відповідач наголошує, що позивача було звільнено з військової служби через систематичне невиконання ним умов контракту, а саме, у зв`язку з накладенням на позивача дисциплінарних стягнень.
          Колегією суддів встановлено, що за 2019 рік на позивача двічі накладено дисциплінарні стягнення: 
- сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 23.04.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_2 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 24.04.2019;
- сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 03.09.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_2 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 04.09.2019.
          Вказані стягнення не були оскаржені позивачем. 
          Також колегією суддів встановлено, що за період з 30.03.2020 по 18.09.2020 на позивача накладено 3 дисциплінарні стягнення, що занесено до матеріалів особової справи підполковника ОСОБА_1 (а.с.29).
          Водночас рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №620/3232/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022, позов задоволено частково: 
-визнано протиправним рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оформлене рапортом заступника начальника Управління - начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 05.05.2020 року;
- визнано протиправним рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності 13.07.2020 року на робочому місці без поважних причин, оформленого рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 13.07.2020 року;
- визнано протиправним рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оформленого рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 15.07.2020 року.
          Суд першої інстанції правильно зазначив, що враховуючи рішення у справі № 620/3232/20 ОСОБА_1 звільнений з військової служби наказом СБ України № 1180-ОС/дск від 04.09.2020 у зв`язку із наявністю двох дисциплінарних стягнень - суворої догани від 23.04.2019 року та суворої догани від 03.09.2019 року.
          Оскільки від дисциплінарних стягнень у вигляді суворих доган від 23.04.2019 та 03.09.2019 до дати прийняття наказу СБ України № 1180-ОС/дск від 04.09.2020 про звільнення позивача із військової служби пройшло більше року, а дисциплінарне стягнення про попередження про неповну службову відповідність від 17.10.2019 є погашеним за характером цього дисциплінарного стягнення, адже після шести місяців після його накладення військовослужбовець або звільняється з військової служби, або переміщується на нижчу посаду (ст. 102 Дисциплінарного статуту ЗСУ), а також враховуючи те, що протягом року до 04.09.2020 до позивача не застосовано два і більше дисциплінарні стягнення, які не погашені, звільнення позивача суперечить п. 7.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом СБУ від 14.10.2008 № 772 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
          Колегія суддів зазначає, що позивач маючи два дисциплінарні стягнення (від 23.04.2019 та від 03.09.2019), був переведений для проходження подальшої служби із ГУ СБУ в м. Києві та Київської області до УСБУ в Чернігівській області в березні-квітні 2020 року, тому наявність цих двох дисциплінарних стягнень станом на квітень 2020 року не може бути підставою для звільнення позивача зі служби у зв`язку із систематичним невиконання умов контракту.
          Посилання апелянта на дисциплінарне стягнення у вигляді догани від 18.09.2020 року (за втрату посвідчення), суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, оскільки вказане дисциплінарне стягнення застосовано вже після прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби.
З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів погоджується  з висновком суду першої інстанції про невмотивованість та протиправність прийнятого Головою Служби безпеки України наказу від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України та визнання його таким, що підлягає скасуванню.           Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про наявність підстав для задоволення позову, скасування оскаржуваних наказів, поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 491556,00 грн.
          У апеляційній скарзі апелянт зазначив, що не погоджується з рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Управління СБУ в Чернігівській області середнього заробітку на користь ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу починаючи з 19.08.2020 27.03.2023, оскільки позивач звільнений з посади 18.09.2020, отже з 19.08.2020 по 19.09.2020 вимушеного прогулу не було.
          Колегія суддів зазначає, що у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції навів правильний розрахунок середнього заробітку позивача за період з 19.09.2020 по 27.03.2023.
          Зазначення в резолютивній частині рішення суду дати «з 19.08.2020 року» є технічною опискою, яка підлягає виправленню в порядку ст. 253 КАС України.
          Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
          Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
          Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
          Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд
                                                                 П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
          Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

     Головуючий суддя:                                                                 Є.В. Чаку

          Судді:                                                                        Н.М. Єгорова

                                                                                                       А.Ю.Коротких