ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року	Львів	Справа № 380/22655/21 пров. № А/857/13099/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
     	Носа С.П. 	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року про відмову у заміні сторони виконавчого провадження (ухвала винесена у м. Львові судом у складі головуючого судді Кухар Н.А.., дата складення повного тексту ухвали – 05 липня 2023 року) у справі № 380/22655/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, суд – 
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до   Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року замінено відповідача у справі, Державну фіскальну службу України, його правонаступником - Державною податковою службою України. 
Представник Державної податкової служби України 20.10.2022 року подав до Львівського окружного адміністративного суду клопотання про заміну боржника у виконавчому провадженні з ДПС України на Державну фіскальну службу України. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну боржника у виконавчому провадженні в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ДПС України про заміну сторони виконавчого провадження. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що оскаржувану ухвалу винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що обов`язок боржника, що випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2022, не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС України відповідно до постанови КМУ від 18.12.2018 року №1200 та розпорядження КМУ від 21.08.2019 року №682-р. У такому випадку заміна ДФС України як боржника за вказаним рішенням може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення. Оскільки, на момент вирішення судом питання про заміну сторони з ДФС на ДПС до Реєстру не був унесений запис про припинення ДФС як боржника за вказаним рішенням суду, висновок суду першої інстанції про вибуття ДФС України і наявність підстав її заміни на ДПС України є передчасним. Крім того апелянт вважає, що належним правонаступником ДФС України (у випадку її повного припинення) в частині функцій, які виконували працівники податкової міліції, має бути Бюро економічної безпеки України, а не  ДПС України
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції по скуті, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку ч.1 ст.312 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що  у виконавчому листі від 12 липня 2022 року №380/22655/21 боржником визначено Державну податкову службу України (код ЄДРПОУ 43005393).
Частинами 1, 4 ст. 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічні норми наведені у ч. 5 ст.15. Закону України «Про виконавче провадження». У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відтак, оскільки не відбулося вибуття боржника - Державної податкової служби України, суд вважав, що підстави для задоволення клопотання представника відповідача про заміну боржника у виконавчому провадженні в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, відсутні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 24.09.2021 року; зобов`язано Державну податкову службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 24.09.2021 року.
Не погодившись із прийнятим рішенням, 22 серпня 2022 року ДПС України через «Електронний суд» подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року у справі №380/22655/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Державна податкова служба України звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та направити справу до цього суду для продовження розгляду
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 січня 2023 року касаційну скаргу Державної податкової служби України залишено без задоволення, а ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №380/22655/21 залишено без змін.
Представник відповідача подав до суду клопотання про заміну боржника у виконавчому провадженні з ДПС України на Державну фіскальну службу України.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
За приписами ч. 4 ст. 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Аналіз положень ст. 379 КАС України дає підстави для висновку про те, що під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження чи у виконавчому листі - це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документа.
Згідно з положеннями ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Таким чином, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
Тобто, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.
Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11.10.2019 (справа №812/1408/16) та від 27.05.2021 (справа №2а/1215/98/2012).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" було утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Водночас, установлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р оголошено про початок роботи Державної податкової служби України.
Так, матеріалами справи підтверджено, що Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року замінено відповідача у цій справі, Державну фіскальну службу України, його правонаступником - Державною податковою службою України. Вказана ухвала відповідачем не оскаржувалася та є чинною.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 24.09.2021 року; зобов`язано Державну податкову службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 24.09.2021 року.
Так, у виконавчому листі від 12 липня 2022 року №380/22655/21 боржником визначено Державну податкову службу України (код ЄДРПОУ 43005393).
Представник ДПС України в апеляційній скарзі зазначає, що у спірних правовідносинах саме Бюро економічної безпеки України є правонаступником Державної фіскальної служби України у частині повноважень (компетенції) щодо реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску. Крім того, зазначає, що виконавчі дії у даній справі стосуються виплати грошової компенсації працівнику податкової міліції, а відтак обов`язок відповідача не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що передані ДПС України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що вказані доводи фактично стосуються незгоди із рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року, зокрема його резолютивною частиною, яким саме органом мають бути вчинені дії зобов`язального характеру за рішенням суду.
Також, колегія суддів зауважує, що представник ДПС України вказує про перехід повноважень стосовно вчинення дій зобов`язального характеру за судовим рішенням у даній справі від Державної фіскальної служби України до Бюро економічної безпеки України, однак замінити скаржник просить Державну податкову службу України на Державну фіскальну службу України, що свідчить про існування певних суперечностей у позиції представника ДПС України.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення, зокрема, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для заміни сторони боржника у виконавчому провадженні, правильно застосував норми процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище,  висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до  ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,                                    
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у справі №380/22655/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос