ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2084/23  Номер провадження 33/814/1605/23	Головуючий у 1-й інстанції Фоміна Ю. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
За участю секретаря Владімірова Р.В.
Захисників - адвокатів Остапенко І.О. та Тимошенка Д.В.
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Остапенко Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах  ОСОБА_1  на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року визнано  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого  ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 340 грн.  
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. 

Згідно з постановою судді, 14 липня 2023 року близько 11 год., ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру до своєї дружини ОСОБА_3 , що виразилися в погрозах фізичною розправою, образах, висловлюванні нецензурних слів в бік останньої, в позбавленні ОСОБА_3 грошових коштах, що виразилися у відібранні грошей у останньої та подальшому їх пошкодженні (розриву).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Остапенко І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях притягнутого події та складу правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та невірно оцінені зібрані докази .
Так, захисник вказує про відсутність належних та допустимих доказів, які б поза всяким сумнівом доводили б наявність ознак психологічного та економічного насильство в діях ОСОБА_1 .
Вважає, що між сторонами відбулася звичайна конфліктна ситуація, пов`язана з вирішенням судових спорів, а не домашнє насильство, як помилково встановлено судом.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінюючи викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Вищезазначені вимоги закону дотримано судом першої інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, тобто при обов`язковому доведенні причинно-наслідкового зв`язку між ними .
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2023 року, 14.07.2023 року, близько 11 год., ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру до своєї дружини ОСОБА_3 , що виразилися в погрозах фізичною розправою, образах, висловлюванні нецензурних слів в бік останньої, позбавленні ОСОБА_3 в грошових коштах, що виразилися у відібранні грошей у останньої та подальшому їх пошкодженні (розриву). Дані дії ОСОБА_2 вчинив в присутності малолітньої дочки ОСОБА_4 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 та правопорушника ОСОБА_1 , який не заперечував виникнення між сторонами конфліктних ситуацій, рапортом поліцейського.
Згідно пояснень ОСОБА_1 , останній, 14.07.2023 року приїхав за адресою АДРЕСА_1 за місцем свого проживання, де в нього виник конфлікт з дружиною ОСОБА_3 з приводу розлучення. Під час розмови вона попросила гроші, на що він відповів, що краще їх порве, що і здійснив, доставши гроші з гаманця та порвав їх. Після чого дружина викликала поліцію. Фізичну силу він до неї не застосовував.
З пояснень потерпілої ОСОБА_3 вбачається. що 14.07.2023 року її колишній чоловік приїхав за адресою її мешкання з неповнолітніми дітьми та почав вчиняти сварку з нею. В ході сварки ОСОБА_1 висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, після чого витяг з її сумки гаманець, взяв з нього грошові кошти та банківські картки та розірвав їх на дрібні частини. Грошові кошти які порвав ОСОБА_1 1 тисяча доларів США та 2 тисячі гривень. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив відносно неї психологічне та економічне насильство, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
З пояснень доньки ОСОБА_4 , яка надала пояснення працівникам поліції в присутності матері, вбачається існування між батьками конфлікту під час якого батько висловлює образливі нецензурні слова в бік матері погрожує фізичною розправою, як це і відбулося 14.07.2023. Також ОСОБА_4 вказала, що після образ з боку батька в бік матері вона вийшла в коридор та побачила матір в руках якої були порвані грошові кошти, які, як повідомила мати, порвав батько.
Син сторін ОСОБА_4 дав пояснення, що коли вони з батьком приїхали до будинку де він мешкає разом з матір`ю та братом і сестрою, він спілкувався разом із матір`ю, в цей час батько запитав в матері про якісь документи, на що та відповіла, що в неї немає жодних документів. Він пішов в машину, а через де який час побачив, що батько коли виходив з будинку почав розкидати порвані купюри доларів США та гривні. Також син зазначив, що під час проживання з батьками разом, сварок між ними не було. 

Внаслідок вказаного конфлікту ОСОБА_3 змушена була звертатися до лікарняного закладу за медичною допомого. Висновком спеціаліста від 19.07.2023 їй було поставлено діагноз змішана тривожно депресивна реакція ситуаційно обумовлена.
В подальшому, 03 серпня 2023 року вона також зверталася до лікаря та їй було поставлено діагноз тривожно депресивний синдром ситуаційно обумовлений. При цьому потерпіла скаржилася на зниження настрою, відчуття тривоги, страху, безсоння, неможливість сконцентрувати увагу, що виникло внаслідок неприязних відношень з боку чоловіка, скандалів, розлучення. Дуже зламалася після чергового з`ясування стосунків з чоловіком.
Сторонами конфлікту – потерпілою ОСОБА_3 та правопорушником ОСОБА_1 не заперечується, що станом на час скоєння правопорушення сторони перебували в стадії розлучення, з огляду на поданий до місцевого суду позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
Поведінка ОСОБА_1 під час конфлікту, не виключає наявність його вини в інкримінованому адміністративному правопорушення, оскільки в його діях щодо ОСОБА_3 містяться ознаки домашнього насильства відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, та спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями сторін, яким суд першої інстанції надав належну та об`єктивну оцінку, вірно встановивши в діях останнього наявність психологічного та економічного насильства, наслідком яких стало погіршення стану здоров`я потерпілої, яка була змушена звертатись за медичною допомогою і згідно до лікарняного висновку в неї була діагностована змішана тривожно депресивна реакцію ситуаційно обумовлена, що свідчить про причинно-наслідковий зв`язок між вчиненим правопорушником психологічним насильством та виниклим у потерпілої погіршенням психічного здоров`я. 

Доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають відхиленню. 
Апеляційний суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , про те, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, оскільки під час розгляду справи встановлено, що вони суперечать наявним в матеріалах справи зазначеним поясненням свідків та доказам.
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та беззаперечно вказують про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, не допущено.
За вказаних обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Остапенко Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна