ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2023 р.           Справа№ 927/304/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання Маренич Г.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 27.07.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" 
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023
у справі № 927/304/23 (суддя - Фесюра М.В)
за позовом  заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 236 106,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог
Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (далі - позивач, Рада) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі - відповідач, скаржник, ТОВ "Укр Газ Ресурс") про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 236  106,60 грн, якою прокурор просить:
- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 05.10.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";
- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 05.10.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";
- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 23.10.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";
- визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 02.12.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";
- визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 24.12.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області надмірно сплачені кошти в сумі 236106,60 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що при укладенні спірних додаткових угод не було дотримано вимог п. 2 ч. 5  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збільшено ціну природного газа без належного підтвердження коливання ціни після укладення Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020 і до внесення змін до нього, що суперечать інтересам суспільства в особі територіальної громади Новобілоуської сільської ради, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави.
Внаслідок неправомірного збільшення ціни з місцевого бюджету Новобілоуською сільською радою Чернігівської області безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти в сумі 23   106,60 грн. за газове паливо.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду  Чернігівської області  від 18.05.2023 у справі № 927/304/23 позов задоволено повністю.
Визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 05.10.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".
Визнано недійсною додаткову угоду № 2 від 05.10.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".
Визнано недійсною додаткову угоду № 3 від 23.10.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".
Визнано недійсною додаткову угоду № 4 від 02.12.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".
Визнано недійсною додаткову угоду № 5 від 24.12.2020 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020, укладену між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області  та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області грошові кошти в сумі 236 106,60 грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що при укладенні Новобілоуською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» спірних додаткових угод до договору на постачання для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020, сторони не дотримали вимоги п. 2 ч. 5  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки безпідставно змінили істотні умови договору, кожного разу при укладенні додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни природного газу в період виконання умов договору. Сторонами договору не підтверджено належними доказами коливання ціни природного газу і під час розгляду цієї справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі № 927/304/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спірні додаткові угоди укладені відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", спірні грошові кошти сплачені позивачем відповідачу на підставі договору та додаткових угод, а, отже, не можуть вважатись безпідставно набутими.
Також скаржник зазначає, що чинне законодавство не встановлює обмеження щодо строків зміни ціни не частіше ніж один раз на 90 днів. Тобто, на переконання скаржника, підвищення цін на газ може здійснюватися пропорційно збільшенню ціни на ринку, так часто, як це потрібно, але не більше ніж до 10% щоразу.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу, письмові пояснення та клопотання учасників апеляційного провадження 
27.06.2023 через відділ документального забезпечення суду від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а саме рішення залишити без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що оспорювані додаткові угоди укладені з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки ціна за одиницю товару збільшувалася без документального підтвердження коливання на ринку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі № 927/304/23 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів - Суліма В.В., Гаврилюка О.М. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі № 927/304/23. Розгляд апеляційної скарги призначено  на 27.07.2023. Витребувано невідкладно матеріали справи № 927/304/22 з суду першої інстанції.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 27.07.2023 з`явився прокурор, який проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Позивач та відповідач у судове засідання 27.07.2023 представників не направили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлялися належним чином.
Ч.12   ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників позивача та відповідача не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні. 
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
13.01.2020 на веб-порталі публічних закупівель «Ргоzоrrо» розміщено оголошення за №UА-2020-01-13-000067-с про намір здійснити закупівлю газового палива обсягом 176 800 м3 за бюджетні кошти та розміщено тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі.
Відповідно до протоколу розкриття Тендерних пропозицій від 29.01.2020 переможцем торгів визнано ТОВ «Укр Газ Ресурс».
01.04.2020 між Новобілоуської сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, Споживач, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», Постачальник, укладено договір № 1 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (далі за текстом - Договір).
За умовами п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу, що є бюджетною установою або організацією та є кінцевим споживачем, Газове паливо (ДК 021:2015:09120000-6 -Газове паливо), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором, з урахуванням послуг, передбачених Кодексом    газотранспортної системи, затвердженим  Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493.
Згідно з п. 1.2, 1.3., 3.2, 3.3. Договору річний плановий обсяг постачання газу - до 176800 куб.м. Визначено планові обсяги постачання газу по місяцях. Ціна 1 тис. куб метру газу становить 4677,48 грн, в т.ч. ПДВ. Загальна сума Договору складає 853 320 грн, в т.ч. ПДВ.
Відповідно до п. 11.7. Договору істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі; 4) продовження строку дії Договору та виконання зобов`язань щодо передання товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умовами, що такі зміни призведуть до збільшення суми, визначеної в Договорі; 5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості Товару); 6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Рlatts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень чинного законодавства у сфері публічних закупівель.
Договір набуває чинності з моменту підписання і діє з 01.04.2020 до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунку - до їх повного здійснення.
За пропозицією ТОВ "Чернігів Газ Збут" між відповідачем та позивачем було укладено додаткові угоди щодо зміни ціни до договору, що стосувалися зміни ціни за одиницю товару та обсягів постачання газу, а саме:    
Додаткову угоду № 1 від 05.10.2020, за умовами якої збільшено ціну за 1000 куб. м газу до 5 284,98 грн, в т. ч. ПДВ, та зменшено об`єм палива до 161,5246 куб. м. Зміни до договору шляхом укладення додаткової угоди №1 щодо зміни ціни внесено сторонами на підставі експертних висновків Черкаської торгово - промислової палати №О-516/01 від 19.08.2020 та О-587 від 08.09.2020, у яких зазначено діапазон цін на ринку України, що становить 4 592,16 грн - 5 401,68 грн за 1000 куб.м. газу. Середньозважена ціна на електронних біржових торгах ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 19.08.2020 становить 4 233,24 грн з ПДВ, а на підставі прейскуранту АТ «Національна АК «Нафтогаз України» станом на серпень 2020 року - 4168,8 грн; зміна приведеної вартості природного газу на європейських хабах станом на 22.08.2020 відносно 07.09.2020 становить 4 038,58 грн відносно 6 158,10 грн (NCG +52,48 %) та 4 079,94 грн відносно 6 362,71 грн (ТТF +55,95%). У висновках зазначено, що інформація у експертному висновку має виключно інформаційний характер.
Додаткову угоду № 2    від 05.10.2020, якою внесено зміни до п.п. 1.2 та 3.2 Договору в частині зміни ціни за одиницю товару та зміни річного планового обсягу постачання газу з 15.09.2020. Зокрема, збільшено вартість за 1 тис. куб.м. газу до 5 760,63 грн та зменшено обсяг до 148,247858 тис. куб. м. Зміни до договору шляхом укладення додаткової угоди №2 щодо зміни ціни внесено сторонами на підставі експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати №О-605 від 15.09.2020, у якому зазначено діапазон цін на ринку України, що становить 4 990,00 грн - 6 345,00 грн за 1000 куб.м. газу. Крім того, зазначено, що у вересні 2020 року (з 01.09 до 14.09.2020) середньозважена ціна на електронних біржових торгах ТБ «Українська енергетична біржа» становила 5 142,00 грн - 5 473,09 грн за 1000 куб.м. газу. У висновку зазначено, що надана інформація надана має виключно довідковий характер.
Додаткову угоду №3 від 23.10.2020, якою внесено зміни до п.п. 1.2 та 3.2 договору в частині зміни ціни за одиницю товару та зміни річного планового обсягу постачання газу з 01.10.2020. Зокрема, збільшено вартість за 1 тис. куб.м. газу до 6 300 грн, в т.ч. ПДВ та зменшено обсяг газу до 135,618141 тис. куб м. Зміни до договору шляхом укладення додаткової угоди № 3, внесено сторонами на підставі експертного висновку № О-662 Черкаської торгово-промислової палати від 01.10.2020, у якому зазначено діапазон вартості природного газу на європейських хабах до кордону України станом на 01.09.2020 та станом на 01.10.2020: ТТF - 5 602,99 грн - 6723,82 грн 20,00%); NCG - 5 368,89 грн - 6 500,45 грн (21,08 %). Крім того, зазначено, що у вересні 2020 року (станом на 30.09.2020) середньозважена ціна місячного ресурсу (з ПДВ) на природний газ становить 4 702,90 грн за 1000 куб.м. газу; у жовтні 2020 (станом на 30.09.2020) 5 465,55 грн за 1000 куб.м. газу; зміна вартості середньозваженої ціни між вказаними періодами +16,22%. У висновку зазначено, що надана інформація надана має виключно довідковий характер.
Додаткову угоду №4 від 02.12.2020, якою внесено зміни до п.п. 1.2 та 3.2 договору в частині зміни ціни за одиницю товару та зміни річного планового обсягу постачання газу з 01.11.2020. Зокрема, збільшено вартість за 1 тис. куб.м. газу до 6 890 грн, з ПДВ, та зменшено обсяг газу до 124,211202 куб.м. Зміни до договору шляхом укладення додаткової угоди № 4, внесені на підставі експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати № О-750/01 від 27.10.2020 та № О-750/02 від 28.10.2020, у яких наведено ціни на газ на електронних біржових торгах ТБ «Українська енергетична біржа» на європейських хабах станом на 06.10.2020 - Gaspool - 7 198,51 грн, ТТF - 7 075,40 грн, NCG - 7 054,18 грн та станом на 16.10.2020 - Gaspool - 7 631,15 грн, ТТF - 7525,75 грн, NCG - 7 441,43 грн. У висновку зазначено, що надана інформація надана має виключно довідковий характер.
Додаткову угоду №5 від 24.12.2020, якою внесено зміни до Договору в частині зміни ціни за одиницю товару з 01.01.2021. Зокрема, збільшено вартість за 1 тис. куб.м. газу до 7 544,55грн, а також продовжено строк дії Договору для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної    в Договорі, укладеному в попередньому році. Зміни до договору шляхом укладення додаткової угоди № 5, стали експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати № О-946/01 від 15.12.2020 та    №О-946/02 від 15.12.2020, у якому наведено ціни на газ на електронних біржових торгах ТБ «Українська енергетична біржа» на європейськиї хабах до кордону України станом на 01.11.2020 Gaspool - 7185,26 грн, ТТF - 7 096,40 грн, NCG - 6 956,76 грн; станом на 01.12.2020 - Gaspool - 8 039,84 грн, ТТF - 8070,21 грн, NCG - 7 957,39 грн; станом на 15.12.2020 - Gaspool - 8 660,70 грн, ТТF - 8 690,85 грн, NCG - 8 509,98 грн. Зміна вартості середньозваженої ціни між вказаними періодами з 01.11.2020 по 01.12.2020 Gaspool - 11,89%, ТТF - 13,72%, NCG - 14,38%; з 01.12.2020 по 15.12.2020 Gaspool - 7,72%, ТТF - 7,69%, NCG - 6,94%. У висновках зазначено, що надана інформація надана має виключно довідковий характер.                    
Додатковою угодою № 6 від 30.12.2020 зменшено загальну суму Договору на 529 035,16 грн., загальна сума Договору склала 324 284,84 грн.
Додатковою угодою № 7 від 01.02.2021 вартість додаткової угоди склала 64 850,00 грн, За умовами Додаткової угоди Постачальник передає Споживачу природний газ у 2021 році до 8,5956 тис. куб.м.
За доводами прокурора, внаслідок укладення додаткових угод №№ 1-5 ціну за 1000 куб.м. газового палива (природного газу) збільшено з 4 826,47 грн до 7 544,55 грн з ПДВ, тобто на 2 718,08 грн або на 56,3 % від ціни, визначеної у договорі, у зв`язку з чим обсяг постачання природного газу зменшено із 176 800,00 куб.м. до 100 103,75 куб.м., тобто на 76 696,25 куб.м. або на 43,4%.
На виконання умов договору між позивачем та відповідачем підписано Акти прийому-передачі природного газу №УГР00000972 від 21.05.2020 обсяг 0,729060 тис. куб. м. газу на суму 3 518,78 грн; № УГР00002353 від 16.11.2020 обсяг 1,679230 тис. куб. м. газу на суму 10 579,15 грн; № УГР00002718 від 24.12.2020 обсяг 18,019860 тис. куб. м. газу на суму 124 156,91 грн; № УГР00002932 від 24.12.2020 обсяг 26,999984 тис. куб. м. газу на суму 186  030,00 грн; Акт № УГР00000266 від 2021 року обсяг 45,982910 тис. куб м. газу на суму 346  920,64 грн; № УГР00000495 від 15.03.2021 обсяг 2,957900 тис. куб м. газу на суму 22 316,04 грн; та за Актом звірки взаєморозрахунків від 01.02.2021, що підписаний сторонами та скріплений печатками, заборгованість Новобілоуської сільської ради перед ТОВ «УкрГазРесурс», за яким неоплаченими залишились 3,734807 тис. куб. м. газу.    
Новобілоуська сільська рада перерахувала ТОВ «Укр Газ Ресурс» за отриманий природний газ платіжними дорученнями № 1039 від 22.05.2020 кошти у сумі 2 666,14 грн, №1040 від 22.05.2020 кошти у сумі 852,64 грн, №2343 від 17.11.2020 кошти у сумі 698,23 грн, № 2344 від 17.11.2020 кошти у сумі 201,66 грн., № 2345 від 17.11.2020 кошти у сумі 9 679,26 грн., №2963 від 24.12.2020 кошти у сумі 6 810,63 грн., № 2964 від 24.12.2020 кошти у сумі 3 608,50 грн.; №2965 від 24.12.2020 кошти у сумі 113 737,78 грн, № 2966 від 24.12.2020 кошти у сумі 13 706,46 грн., №2967 від 24.12.2020 кошти у сумі 13 954,57 грн., № 2968 від 24.12.2020 кошти у сумі 158 368,97 грн.; № 137 від 02.02.2021 кошти у сумі 25 732,82 грн., № 3108 від 26.08.2021 кошти у сумі 27 723,38 грн., №3113 від 26.08.2021 кошти у сумі 25 444,09 грн.; №3114 від 26.08.2021 кошти у сумі 293 753,17 грн., № 704 від 15.03.2021 кошти у сумі 22 136,04 грн. Всього Новобілоуська сільська рада сплатила ТОВ «Укр Газ Ресурс» за отриманий природний газ кошти в сумі 719 254,34 грн за 100,103751 тис. куб. м. газу.
Як зазначає прокурор, внаслідок укладення додаткових угод №1 від 05.10.2020, №2 від 05.10.2020, №3 від 23.10.2020, № 4 від 02.12.2020, №5 від 24.12.2020, якими збільшено ціну, позивачем з місцевого бюджету сплачено відповідачу кошти у сумі 719 254,34 грн. (з ПДВ). Обрахунок здійснено виходячи з первісної ціни у договорі за 1 куб.м - 4 826,47 грн. (з ПДВ), без урахування додаткових угод. Новобілоуська сільська рада за переданий природний газ об`ємом 100 103,751 тис. куб.м. за первісною ціною в договорі повинна була сплатити 483 147,75 грн. з ПДВ, у той час фактично сплатила 719 254,34 грн. А отже, кошти в сумі 236 106,59 грн., в разі визнання додаткових угод недійсними, підлягають стягненню з ТОВ «Укр Газ Ресурс» на користь Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та поверненню до бюджету на підставі ч. 1  ст. 670 Цивільного кодексу України.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором у даній справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру"  встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку передбаченому цим Законом здійснює встановлені  Конституцією України  функції з метою захисту, зокрема загальних інтересів суспільства та держави.
Відповідно до частин 3, 4  статті 53 ГПК України  в    визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених  статтею 174 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 частини 1  статті 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.
Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 частини 2  статті 129 Конституції України).
Положення п.3 частини 1  статті 131-1 Конституції України  відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.
Відповідно до частини 3  статті 23 Закону України "Про прокуратуру"  прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
У Рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень  статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України  (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах.
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого в  статті 131-1 Конституції України  та  статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо в сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).
Відповідно до частини 3  статті 23 Закону України "Про прокуратуру"  прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
За частинами 4 та 7  статті 23 Закону України "Про прокуратуру"  прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому  статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого  статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Частина 4  статті 23 Закону України "Про прокуратуру"  передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Як вбачається із матеріалів справи, у даній справі прокурор подав позов в особі Новобілоуської сільської ради через неналежне здійснення    нею заходів щодо захисту інтересів держави.
Відповідно до  статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах  Конституції  і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі бюджету, фінансів і цін, зокрема, віднесено фінансування видатків з місцевого бюджету в установленому законом порядку (п.4 частини 1  статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування).
Матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є в комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Зазначені прокурором у позові порушення вимог  Закону України «Про публічні закупівлі» завдають шкоди територіальній громаді в вигляді незаконних витрат бюджетних коштів, унеможливлюють їх раціональне та ефективне використання і здатне спричинити істотну шкоду інтересам територіальної громади.
Новобілоуська сільська рада як орган місцевого самоврядування, є розпорядником бюджетних коштів у розумінні  статті 22 Бюджетного кодексу України, що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, водночас, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави в бюджетній сфері.
Новобілоуська сільська рада, укладаючи оспорювані додаткові угоди до договору на постачання природного газу    для потреб непобутових споживачів №1, які за доводами прокурора суперечать вимогам п.2 частини 5  статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», сприяла порушенню інтересів територіальної громади. Тобто селищна рада є органом, до компетенції якого віднесені повноваження контролю за використанням виділених їй бюджетних коштів, при цьому, неналежно їх реалізує.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 ч. 4  ст. 23 Закону "Про прокуратуру").
У свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, Чернігівська окружна прокуратура зверталася до Новобілоуської сільської ради листом від №7363вих22 від 13.12.2022 з повідомленням про те, що внаслідок укладення спірних додаткових угод було порушений п.2 частини 5  статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», та просила надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення вказаних порушень
Новобілоуська сільська рада, на звернення прокурора, листом №03-08/744 від 20.12.2022 повідомила, що не зверталась та не планує у найближчий час звертатись до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод до Договору та стягнення надмірно сплачених коштів.
Зважаючи на вищевикладені обставини, колегія суддів констатує, що такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла до переконання, що прокурор правильно визначив позивача у цій справі, оскільки Новобілоуська сільська рада є замовником послуг при здійсненні процедури закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів за законодавством України, є стороною укладеного Договору та оскаржуваних додаткових угод до нього, та саме на її користь мають бути стягнуті надмірно перераховані кошти.
Також, колегія суддів звертає увагу, що у порядку частини 4  статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача листом №55-75/476вих23 від 16.01.2023 про намір подати позов в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області до ТОВ "Укр Газ Ресурс" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно отриманих коштів.    
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведення прокурором факту бездіяльності Новобілоуської сільської ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави.
Вищевикладене повністю узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21.
Щодо суті позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до п. 6  розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114-ІХ від 19.09.2019, договори про закупівлю, укладені у порядку та на умовах, установлених до введення в дію цього Закону, виконуються в повному обсязі до закінчення строку, на який такі договори були укладені. Зміни до таких договорів вносяться у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію цього Закону.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірні додаткові угоди укладено, 05.10.2020, 23.10.2020, 02.12.2020, 24.12.2020, тобто після введення в дію Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114-ІХ від 19.09.2019, а тому виконання договору здійснювалося відповідно до положень  Закону України «Про публічні закупівлі» у новій редакції.
У частині першій ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно  ст. 185 Господарського кодексу України  до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.
Статтею 655 Цивільного кодексу України  визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами 4, 5  ст. 656 Цивільного кодексу України  до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.
У даній справі сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог  Закону України "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Положеннями  статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм  Цивільного кодексу України  та  Господарського кодексу України  з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Відповідно до частини 5  статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"  істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником за яким є суб`єкт, визначений у частині першій  статті 2 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.
У абзаці 2 частини 3  ст. 6 Цивільного кодексу України  визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Отже,  Закон України "Про публічні закупівлі"  встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.
Колегією суддів встановлено, що сторони у п.11.7 Договору погодили, істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в    Договорі; 4) продовження строку дії цього Договору та виконання зобов`язань щодо передання    товару у разі    виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, в    тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в Договорі; 5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості Товару); 6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень чинного законодавства у сфері публічних закупівель.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла до переконання, що саме відповідач повинен довести належними доказами наявність підстав для внесення змін до договору в частині збільшення ціни товару та для застосування пункту 2 частини 5  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 з подібних правовідносин вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (п. 8.10 постанови).
Як вбачається із матеріалів справи, станом на момент підписання договору сторони погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини 3  статті 180 Господарського кодексу  країни та  Закону України "Про публічні закупівлі".
Також, як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, матеріалами справи підтверджено факт укладання між відповідачем та позивачем додаткових угод №1 - №5 до договору, якими було збільшено ціну за 1 куб. м. газового палива (природного газу) більш ніж на 10 %, а саме: від 05.10.2020, від 05.10.2020,  від 23.10.2020, від 02.12.2020, від 24.12.2020.
У свою чергу, обґрунтуванням укладання додаткових угод послугували надані відповідачем експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати від 19.08.2020 № О-516/01, від 08.09.2020 № О-587, від 15.09.2020 № О-605, від 01.10.2020 № О-662, від 27.10.2020 № О-750/01, від 28.10.2020 № О-750/02, від 15.12.2020 № О-946/01, від 15.12.2020 № О-946/02.
Колегія суддів, відхиляючи доводи апеляційної скарги, погоджується з доводами прокурора про те, що зазначені документи не містять інформації щодо коливання ціни на природний газ в бік її збільшення у період з дати укладання договору (01.04.2020) до дати укладання спірних додаткових угод №1 від 05.10.2020, №2 від 05.10.2020, № 3 від 23.10.2020, №4 від 02.12.2020, №5 від 24.12.2020.
У зазначених експертних висновках Черкаської торгово-промислової палати наведена інформація фактично не містить підтвердження коливання вартості газового палива з дати укладання Договору до моменту підписання додаткових угод та не є документальним обґрунтуванням зростання ціни вказаного товару. Відповідач на момент проведення аукціону та укладення договору закупівлі міг та повинен був знати ціну товару на ринку. Крім того, у експертних висновках    зазначено про те, що інформація надана у експертному висновку має виключно довідковий характер.
Дослідивши вищевказані експертні висновки, колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що наведені документи не можуть вважатися належним обґрунтуванням для зміни істотних умов договору, оскільки такі документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, у них відсутній аналіз вартості природного газу на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами дати укладання договору, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни природного газу на ринку, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п. 2. ч. 5  ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Таким чином, колегія суддів констатує, що необхідність внесення зазначених змін ціни не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально, що самим скаржником не спростовано у своїй апеляційній скарзі.
Також колегія суддів зазначає, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та  статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19.
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма (ч. 4  ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі") застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.08.2021 у справі № 912/994/20 з подібних правовідносин виклав правову позицію про те, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця (п. 57 постанови).
Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та  ст. 3 Закону "Про публічні закупівлі".
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що при укладенні Новобілоуською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» спірних додаткових угод до договору на постачання для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020, сторони не дотримали вимоги п. 2 ч. 5  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки безпідставно змінили істотні умови договору, кожного разу при укладенні додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни природного газу в період виконання умов договору. 
Відповідно до ч. 2  ст. 16 Цивільного кодексу України,  ст. 20 Господарського кодексу України  визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2  ст. 20 Господарського кодексу України  серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.
Згідно ч. 1  ст. 203 Цивільного кодексу України  зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У той же час, ч. 1  ст. 215 Цивільного кодексу України  передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою  ст. 203 цього кодексу.
Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно із ч. 1  ст. 207 Господарського кодексу України  може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.
Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач (Новобілоуська сільська рада) як сторона Договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами бюджету, тобто коштами відповідної громади. Відтак, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм  Закону України "Про публічні закупівлі"  та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами), з огляду на що, додаткові угоди №1 від 05.10.2020, №2 від 05.10.2020, № 3 від 23.10.2020, №4 від 02.12.2020, №5 від 24.12.2020 укладено з порушенням вимог п.2 ч.5  ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», то відповідно до статей  16,  203,  215 Цивільного кодексу України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що спірні додаткові угоди укладені відповідно до ЗУ «Про публічні закупівлі» спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку, що позовні вимоги у частині визнання недійсними додаткових угод №1 від 05.10.2020, №2 від 05.10.2020, № 3 від 23.10.2020, №4 від 02.12.2020, №5 від 24.12.2020 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1 від 01.04.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 236 106,60 грн., колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до вимог  ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
За приписами ч. 1  ст. 236 Цивільного кодексу України  нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Частиною 2  статті 712 Цивільного кодексу України  передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 669 ЦК України  визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до частини першої  статті 670 Цивільного кодексу України  якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Як вірно вказано судом першої інстанції, недійсність спірних додаткових угод №1 від 05.10.2020, №2 від 05.10.2020, № 3 від 23.10.2020, №4 від 02.12.2020, №5 від 24.12.2020 означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка газу, і його оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції укладеного Договору.
Відповідно до умов Договору відповідач повинен був поставити позивачу 176800,00 куб.м газу за ціною 4826,47 грн, в т.ч .ПДВ за 1 тис. куб. м.
Як зазначено колегією суддів вище, відповідачем поставлено позивачу природний газ обсягом 100 103,751 куб.м загальною вартістю 719 254,34 грн. за актами: №УГР00000972 від 21.05.2020 обсяг 0,729060 тис. куб. м. газу на суму 3 518,78 грн; № УГР00002353 від 16.11.2020 обсяг 1,679230 тис. куб. м. газу на суму 10 579,15 грн; № УГР00002718 від 24.12.2020 обсяг 18,019860 тис. куб. м. газу на суму 124 156,91 грн; № УГР00002932 від 24.12.2020   обсяг 26,999984 тис. куб. м. газу на суму 186 030,00 грн; Акт № УГР00000266    від 2021 року обсяг 45,982910 тис. куб м. газу на суму 346 920,64 грн; № УГР00000495 від 15.03.2021 обсяг 2,957900 тис. куб м. газу на суму 22 316,04 грн; та за Актом звірки взаєморозрахунків від 01.02.2021, що підписаний сторонами та скріплений печатками, заборгованість Новобілоуської сільської ради перед ТОВ «УкрГазРесурс», за яким неоплаченими залишились 3,734807 тис. куб. м. газу. А отже, різниця між ціною, яку було фактично сплачено позивачем та ціною, яка повинна була сплачуватися за первинним договором становить 236 106,60 грн.                    
Враховуючи викладене, внаслідок укладення додаткових угод №1 від 05.10.2020, №2 від 05.10.2020, №3 від 23.10.2020, №4 від 02.12.2020, №5 від 24.12.2020 до Договору Новобілоуською сільською радою надміру сплачено кошти, у сумі 236 106,60 грн.
Оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є ч. 1  ст. 670 Цивільного кодексу України.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21.
Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 236 106,60 грн за товар, який не був поставлений відповідачем, підлягає стягненню з відповідача на підставі частини першої  статті 670 Цивільного кодексу    України.                
За змістом пункту 11.1. Договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" в інформаційній платформі Оператора ГТС, з 01.04.2020 до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача коштів у розмірі 236 106,60 грн підлягають задоволенню.
Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №927/304/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №  927/304/23 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №  927/304/23 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".
4. Матеріали справи №927/304/23 повернути до Господарського суду Чернігівської області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Гаврилюк