ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/757/23          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Басай О.В.

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 вересня 2023 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Федотова І.В.,
          Коротких А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Державної авіаційної служби України до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія" Міжнародні авіалінії України» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Державна авіаційна служба України звернулася до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія" Міжнародні авіалінії України», в якому просить стягнути заборгованість зі сплати державних зборів до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях у сумі 5 522 959,80 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від сплати державних зборів, сплата яких є обов`язковою відповідно до норм Повітряного кодексу України.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач вернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що відповідач надавши у січні-лютому 2022 року послуги з перевезення пасажирів і вантажів та отримавши від пасажирів і відправників вантажу державний збір, в порушення вищезазначених законодавчих норм, не перерахував відповідні збори до Фонду.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що Державна авіаційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації використання повітряного простору України, та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації та діє відповідно до Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2014 року № 520.
Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України» зареєстроване як юридична особа, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 14348681, місцезнаходження: 01030, м. Київ, вулиця Лисенка, будинок 4. Основним видом діяльності товариства є пасажирський авіаційний транспорт (КВЕД 51.10).
Державною авіаційною службою України на підставі звітів щодо діяльності ПрАТ «МАУ» згідно з ліцензією на провадження господарської діяльності з надання послуг із перевезення пасажирів, вантажів повітряним транспортом, відповідачу виставлено до сплати рахунки-фактури за перевезення пасажирів та багажу за січень лютий 2022 року на загальну суму 5 522 959,80 грн.
Державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України розраховано у таких розмірах: за кожного пасажира у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 0,5 долара США; за кожного пасажира у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з України 2 долари США. За кожну тонну вантажу у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 2,5 долара США; за кожну тонну вантажу у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з/до України 10 доларів США.
Відповідно до інформації Міжнародного аеропорту Одеси про пасажирів, які відлетіли з аеропорту України, та про кількість тонн вантажу, що відправлений чи прибув до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали регулярні перевезення у січні 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 5 455 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0,930 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 1 259 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0,581 т.
Згідно з інформацією Міжнародного аеропорту Одеси про пасажирів, які відлетіли з аеропорту України, та про кількість тонн вантажу, що відправлений чи прибув до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали нерегулярні перевезення у січні 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 0 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 1 061 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т.
15.02.2022 Державіаслужба виставила ПрАТ «МАУ» рахунок-фактуру № 281 на загальну суму 210 467,57 грн, що розрахована шляхом множення кількості пасажирів / вантажу на ставки державного збору: 5455 осіб х 0,5 доларів США; 0,930 т х 2,5 дол. США; 1259 осіб х 2 дол. США; 0,581 т х 10 дол. США. Загальна сума державного збору становить 7 375, 64 дол. США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 15.02.2022 (28,5355) дорівнює 210 467,57 грн (т. 1, а.с.29).
Відповідно до інформації ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали регулярні перевезення у січні 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 5 186 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0,93 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 46 090 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 197,246 т.
Згідно з інформацією ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали нерегулярні перевезення у січні 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 0 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 8 548 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0,152 т.
Відповідно до інформації ТОВ «МА «Дніпропетровськ"» про пасажирів, які відлетіли з аеропорту України, та про кількість тонн вантажу, що відправлений чи прибув до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали регулярні перевезення у січні 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 0 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 360 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т.
Згідно з інформацією Міжнародного аеропорту Харків «ТОВ Нью Систем АМ» про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали регулярні перевезення у січні 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 0 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 180 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т.
21.02.2022 Державіаслужба виставила ПрАТ «МАУ» рахунок-фактуру № 404 на суму 3 257 305,08 грн, що розрахована шляхом множення кількості пасажирів / вантажу на ставки державного збору: 5186 осіб х 0,5 доларів США; 0,930 т х 2,5 дол. США; 55178 осіб х 2 дол. США; 197,398 т х 10 дол. США. Загальна сума державного збору становить 114 925, 31 дол. США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 21.02.2022 (28,3428) дорівнює 3 257 305,08 грн (том 1, а.с.30 зворотній бік).
Відповідно до інформації Міжнародного аеропорту Одеси про пасажирів, які відлетіли з аеропорту України, та про кількість тонн вантажу, що відправлений чи прибув до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали регулярні перевезення у лютому 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 3 813 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0,923 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 672 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 1,278 т.
Згідно з інформацією Міжнародного аеропорту Одеси про пасажирів, які відлетіли з аеропорту України, та про кількість тонн вантажу, що відправлений чи прибув до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали нерегулярні перевезення у лютому 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 0 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 640 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т.
28.03.2022 Державіаслужба виставила ПрАТ «МАУ» рахунок-фактуру № 492 на суму 132 980,78 грн, що розрахована шляхом множення кількості пасажирів / вантажу на ставки державного збору: 3813 осіб х 0,5 доларів США; 0,923 т х 2,5 дол. США; 1312 осіб х 2 дол. США; 1,278 т х 10 дол. США. Загальна сума державного збору становить 4 545, 59 дол. США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 28.03.2022 (29,2549) дорівнює 132 980,78 грн (том 1, а.с.32 зворотній бік).
Відповідно до інформації ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали регулярні перевезення у лютому 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 3 538 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0,923 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 26 680 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 144,214 т.
Згідно з інформацією ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України щодо українських авіаперевізників, які здійснювали нерегулярні перевезення у лютому 2022 року кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» повітряних перевезень у межах України становила 0 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т. Кількість пасажирів, які відлетіли з аеропорту у межах здійснення ПрАТ «МАУ» міжнародних повітряних перевезень з України становила 4 566 осіб, а кількість тонн вантажу, що було відправлено чи прибув до аеропорту 0 т.
06.04.2022 Державіаслужба виставила ПрАТ «МАУ» рахунок-фактуру № 559 на суму 1 922 206,37 грн, що розрахована шляхом множення кількості пасажирів / вантажу на ставки державного збору: 3538 осіб х 0,5 доларів США; 0,923 т х 2,5 дол. США; 31246 осіб х 2 дол. США; 144,214 т х 10 дол. США. Загальна сума державного збору становить 65 705, 45 дол. США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 06.04.2022 (29,2549) дорівнює 1 922 206,37 грн (том 1, а.с.34).
У зв`язку з добровільною несплатою державних зборів за надані ПрАТ «МАУ» послуги з перевезення пасажирів і вантажів на підставі виставлених Державіаслужбою рахунків-фактур за січень лютий 2022 року, остання звернулася з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що положення статті 12-1 Повітряного кодексу як закону, що регулює спірні правовідносини щодо стягнення з авіаперевізника державних зборів за виліт/приліт пасажирів/вантажів з/на територію України суперечить статті 15 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Правові основи діяльності в галузі авіації визначає Повітряний кодекс України від 19 травня 2011 року № 3393-VI (далі - Повітряний кодекс). Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.
Відповідно до статті 3 Повітряного кодексу дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України, а саме: в Україні на юридичних та фізичних осіб в частині, що їх стосується; за межами України на авіаційний персонал під час виконання ним службових обов`язків та цивільні повітряні судна України, їх експлуатацію і технічне обслуговування. У разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені Повітряним кодексом та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Згідно з статтею 11 Повітряного кодексу Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, приймає нормативно-правові акти, спрямовані на формування державної політики у сфері цивільної авіації, крім авіаційних правил України, визначених частиною п`ятою цієї статті. Авіаційні правила України підлягають обов`язковому виконанню всіма юридичними та фізичними особами на території України та суб`єктами авіаційної діяльності України за її межами. Авіаційні правила України розробляються відповідно до стандартів і рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації, нормативних актів Міжнародної асоціації повітряного транспорту, Європейської асоціації з безпеки аеронавігації (Євроконтролю), Європейського агентства з безпеки польотів, інших міжнародних авіаційних організацій та з урахуванням законодавства Європейського Союзу в галузі цивільної авіації.
Державна авіаційна служба (Державіаслужба) відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2014 р. № 520 (далі Положення № 520) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Державіаслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно з пунктом 14 Положення № 520 Державіаслужба є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.
Частиною четвертою статті 12 Повітряного кодексу визначено, що для забезпечення реалізації основних напрямів державної політики у сфері авіаційної діяльності та використання повітряного простору України, утримання та забезпечення діяльності уповноваженого органу з питань цивільної авіації з метою виконання покладених на нього завдань та функцій, участі та представництва України у міжнародних авіаційних організаціях та інших заходах діє Державний спеціалізований фонд фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.
Відповідно до частини восьмої статті 12 Повітряного кодексу платежі, що підлягають сплаті до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях, є обов`язковими для всіх суб`єктів авіаційної діяльності.
Згідно з частиною дев`ятою статті 12 Повітряного кодексу перелік, розмір та порядок сплати державних зборів (крім державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України), порядок використання коштів Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 31-1 статті 1 Повітряного кодексу державний збір із суб`єкта авіаційної діяльності - обов`язковий неподатковий платіж до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях як складової Державного бюджету України, що справляється із суб`єкта авіаційної діяльності відповідно до законодавства.
Частиною 9 статті 12 Повітряного кодексу передбачено, що перелік, розмір та порядок сплати державних зборів (крім державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України), порядок використання коштів Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях визначаються Кабінетом Міністрів України.
Особливості справляння і ставки державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України врегульовано статтею 12-1 Повітряного кодексу, яка набрала чинності з 07.08.2020 на підставі Закону України від 13 липня 2020 року № 759-IX «Про внесення змін до Повітряного кодексу України щодо удосконалення механізму справляння державних зборів за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України» (далі - Закон № 759-ІХ).
Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Визначений статтею 67, 92 Конституції України держаний збір, як спеціальний предмет правового регулювання щодо покладання обов`язку його сплати на певну особу, має більш ширше поняття ніж збір, який підлягає сплаті в порядку визначеному за правилами податкового законодавства.
Отже, приймаючи зміни до Повітряного кодексу України шляхом ухвалення Закону № 759-ІХ, законодавець дійшов висновку про необхідність визначення розміру ставок державного збору саме через закон, що відповідає вимогам статей 67, 92 Конституції України.
Аналогічні висновки сформовано у постанові Верховного Суду від 10.03.2023 у справі № 826/13458/17.
Конституційний Суд України у підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 24.03.2005 № 2-рп/2005 указав, що встановлення системи оподаткування, податків і зборів, їх розмірів та порядку сплати є виключною прерогативою закону. Відтак виключним повноваженням Верховної Ради України являється встановлення податків та зборів, що передбачає також і встановлення всіх елементів регулювання правового механізму їх обчислення та стягнення.
Відповідно до статті 12-1 Повітряного кодексу державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, це обов`язкові неподаткові платежі до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях, що справляються з авіаперевізників у порядку, визначеному цим Кодексом.
Державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, не справляються у разі здійснення: перевезень вищих посадових осіб та офіційних делегацій України та інших держав; перевезень товарів гуманітарної допомоги з/до України згідно з актами Кабінету Міністрів України; польотів, пов`язаних із забезпеченням проведення робіт з ліквідації наслідків стихійного лиха, авіаційних та інших подій, санітарних авіарейсів (у тому числі перевезень тіла (останків, праху) померлого); перевезень пасажирів, які належать до категорії осіб, звільнених від сплати зборів згідно із законом; перевезень дітей віком до двох років; перевезень транзитних пасажирів.
Ставка державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, встановлюється у таких розмірах: у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 0,5 долара США; у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з України 2 долари США.
Ставка державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, встановлюється у таких розмірах: у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 2,5 долара США; у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з/до України 10 доларів США.
Розрахунок розміру державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, здійснює уповноважений орган з питань цивільної авіації щомісяця на підставі інформації про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України на день оформлення авіаперевізнику відповідного рахунка-фактури.
Інформацію про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, експлуатант аеропорту (аеродрому) подає до уповноваженого органу з питань цивільної авіації щомісяця до 20 числа місяця, що настає за звітним.
Інформація, зазначена в абзаці першому цієї частини, подається окремо щодо регулярних і нерегулярних перевезень та повинна містити: найменування авіаперевізника; вид повітряних перевезень (регулярні або нерегулярні, повітряні перевезення у межах України або міжнародні повітряні перевезення з/до України); період (із зазначенням місяця та року), за який подається інформація.
Для виявлення та усунення можливих неточностей і помилок у такій інформації авіаперевізник проводить з експлуатантом аеропорту (аеродрому) до 10 числа місяця, що настає за звітним, звірку щодо кількості пасажирів, які відлетіли з аеропорту, та кількості тонн вантажу, що відправлений чи прибув до аеропорту.
Під час розрахунку розміру державного збору не враховуються витрати, пов`язані із сплатою державного збору.
Рахунок-фактура на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, оформлюється протягом двох робочих днів з дня надходження до уповноваженого органу з питань цивільної авіації від експлуатанта аеропорту (аеродрому) інформації, передбаченої частинами п`ятою і шостою цієї статті.
Платником за рахунком-фактурою на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, є авіаперевізник, який виконував повітряні перевезення.
Від імені іноземного авіаперевізника рахунок-фактура може бути оплачений його представником чи іншою належним чином уповноваженою ним особою.
Рахунок-фактура на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, надсилається платнику засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою в день оформлення, а на вимогу авіаперевізника поштою (рекомендованим поштовим відправленням) протягом двох робочих днів з дня оформлення.
Рахунок-фактура на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, оплачується протягом 30 днів з дати його оформлення.
Державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, не сплачений авіаперевізником протягом 30 днів з дати оформлення рахунка-фактури, вважається простроченою заборгованістю перед Державним спеціалізованим фондом фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.
У разі виникнення у авіаперевізника простроченої заборгованості перед Державним спеціалізованим фондом фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях передбачені законодавством України процедури сертифікації, реєстрації, перереєстрації об`єктів та суб`єктів авіаційної діяльності, супроводження його діяльності та надання йому прав на експлуатацію повітряних ліній уповноваженим органом з питань цивільної авіації не здійснюються.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Державіаслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації, що забезпечує надходження та використання коштів Фонду.
ПрАТ «МАУ» у розумінні пункту 8 частини першої статті 1 Повітряного кодексу є авіаційним перевізником (авіаперевізник), як суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення пасажирів, вантажу, пошти повітряним транспортом, та сфера дії цього Кодексу поширюється на відповідача.
Відповідно до частини сьомої статті 12 Повітряного кодексу забезпечення надходження та використання коштів Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях здійснює уповноважений орган з питань цивільної авіації.
Загальні умови перевезення пасажирів і багажу повітряним транспортом, забезпечення безпеки польотів та якості обслуговування встановлено Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затвердженими наказом Державіаслужби від 26 листопада 2018 року № 1239 (далі - Правила № 1239). Дія цих правил поширюється на авіаційних перевізників та інших суб`єктів авіаційної діяльності, діяльність яких пов`язана з перевезенням пасажирів і багажу повітряним транспортом.
Відповідно до статті 1 розділу ІІІ Правил № 1239 повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником і пасажиром. Умови договору додаються до квитка і мають містити інформацію для пасажирів про обмеження відповідальності під час перевезення пасажира та багажу, про податки і збори; час початку та закінчення реєстрації на рейс, посадки у повітряне судно; інформацію щодо зареєстрованого багажу та ручної поклажі; строки пред`явлення претензій щодо неналежного перевезення пасажирів та багажу; інформацію щодо заборони перевезення окремих речей у зареєстрованому багажі або у ручній поклажі; права пасажирів у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу; адресу авіаперевізника, за якою пасажири мають змогу направляти свої звернення; іншу інформацію, яку авіаперевізник вважає необхідною для пасажира.
Згідно з пунктом 4 розділу V Правил № 1239 аеропортові збори (такси), податки і збори, встановлені державою аеропорту відправлення (призначення), збори (такси) авіаперевізника не включаються до тарифу, а разом з тарифом становлять повну вартість повітряного перевезення.
Разом з цим суд першої інстанції вірно вказав, що з 1992 року України є членом Міжнародної організації цивільної авіації. 10.08.1992 Україна приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (далі - Чиказька конвенція), яка з 09.09.1992 набула чинності для України.
Згідно з главою ХХІІ Чиказької конвенції у цілях цієї Конвенції «повітряне сполучення» означає будь-яке регулярне повітряне сполучення, здійснюване повітряними суднами з метою суспільних перевезень пасажирів, пошти або вантажу. «Міжнародне повітряне сполучення» означає повітряне сполучення, здійснюване через повітряний простір над територією більше ніж однієї держави.
Відповідно до статті 15 Чиказької конвенції кожен аеропорт у Договірній державі, відкритий для громадського користування її національними повітряними суднами, відкритий також, з урахуванням положень Статті 68, на однакових умовах для повітряних суден усіх інших Договірних держав. Такі самі однакові умови застосовуються при користуванні повітряними суднами кожної Договірної держави всіма аеронавігаційними засобами, включаючи радіо- і метеорологічне забезпечення, які можуть бути надані для суспільного користування з метою забезпечення безпеки та оперативності аеронавігації. Будь-які збори, що можуть стягуватися або дозволені для стягування Договірною державою за користування такими аеропортами та аеронавігаційними засобами повітряними суднами будь-якої іншої Договірної держави, не перевищують: a) щодо повітряних суден, не зайнятих у регулярних міжнародних повітряних сполученнях, - зборів, які стягувалися б зі своїх національних повітряних суден того самого класу, зайнятих в аналогічних сполученнях; і b) щодо повітряних суден, зайнятих у регулярних міжнародних повітряних сполученнях, - зборів, які стягувалися б зі своїх національних повітряних суден, зайнятих в аналогічних міжнародних повітряних сполученнях.
Інформація про всі такі збори публікується і повідомляється Міжнародній організації цивільної авіації, при цьому за заявою зацікавленої Договірної держави збори, що стягуються за користування аеропортами та іншими засобами, підлягають розгляду Радою, яка представляє по них доповідь і дає рекомендації для розгляду зацікавленою державою або державами. Жодна Договірна держава не стягує будь-яких мита, податків або інших зборів лише за право транзиту через її територію або вліт на її територію, або вильоту з її території будь-якого повітряного судна Договірної держави або присутніх на ньому осіб, або майна.
Для обов`язку сплати відповідачем спірного державного збору необхідна наявність відповідної законодавчої бази, яка, як зазначалося вище з 07.08.2020 передбачена статтею 12-1 Повітряного кодексу.
Разом із тим, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.
Згідно з частиною другою статті 3 Повітряного кодексу у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені цим Кодексом та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з статтею 26 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, до якої Україна приєдналася на підставі Указу Президії Верховної ради Української РСР від 14 квітня 1986 року № 2077-ХІІ та яка набрала чинності для України з 13.06.1986 (далі - Віденська конвенція), закріплено принцип pacta sunt servanda, відповідно до якого кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватися. Відповідно до статті 27 цієї Конвенції держава не може посилатися на положення свого внутрішнього права як на виправдання не виконання нею міжнародного договору.
Відповідно до стаття 31 Віденської конвенції визначено загальне правило тлумачення, яке встановлює, що договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке необхідно надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору. Відповідно до пункту b) частини третьої цієї статті поряд з контекстом враховується наступна практика застосування договору, яка встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.
Стаття 15 Чиказької конвенції регулює питання стягнення аеропортових і подібні їм збори.
В Угоді про транзит у міжнародних повітряних сполученнях (м. Чикаго, 1944 р.), стороною якої є Україна, відповідно до якої кожна Договірна Держава надає іншим Договірним Державам такі свободи повітря щодо регулярних міжнародних повітряних ліній: (1) переважне право пролітати над його територією без посадки; (2) переважне право приземлятися з некомерційними цілями.
Згідно з розділом 4 статті 1 Угоди про транзит у міжнародних повітряних сполученнях кожна Договірна Держава за умови дотримання положень цієї Угоди може: визначати в межах своєї території маршрут для будь-якої міжнародної повітряної лінії та аеропорти, які можуть використовуватись на будь-якій такій лінії, а також стягувати чи дозволяти стягувати на будь-якій такій лінії справедливі та розумні збори за користування такими аеропортами та іншими спорудами; ці збори не перевищуватимуть суми, які були б сплачені за користування такими аеропортами та спорудами його національними повітряними суднами, зайнятими на подібних міжнародних лініях, за умови, що за поданням заінтересованої Договірної Держави величина зборів, що стягуються за користування аеропортами та іншими спорудами вивченню Радою Організації міжнародної цивільної авіації, заснованої відповідно до вищезгаданої Конвенції, яка готуватиме доповіді та робитиме рекомендації на розсуд заінтересованої Держави або Держав.
Відповідно до політики Міжнародної організації цивільної авіації (ІКАО) щодо аеропортових зборів та зборів за аеронавігаційне обслуговування (Doc 9082) державам необхідно забезпечити наявність нормативної бази для стягування зборів. Аеропорти та постачальники аеронавігаційного обслуговування або, де це застосовується, держава повинна мати ефективну систему стягування зборів. Системи звітності та виставлення рахунків мають бути чіткими та точними. Система має також передбачати процедури кредитного контролю та примусового стягнення. Рекомендується, щоб структура, відповідальна за аеронавігаційне обслуговування, розглядала можливість участі у спільній системі стягування зборів, коли це вигідно.
Згідно з Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затвердженими наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239 (далі - Авіаційні правила) авіаційний перевізник (далі - авіаперевізник) суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезення пасажирів повітряним транспортом: український авіаперевізник - на підставі ліцензії, а також сертифіката експлуатанта, виданого Державіаслужбою; іноземний авіаперевізник - на підставі відповідного документа компетентного органу іншої країни, який відповідає положенням міжнародних договорів, що є обов`язковими для України. Термін «авіаперевізник» включає працівників, представників і підрядників авіаперевізника, якщо цими Авіаційними правилами не передбачено інше; внутрішнє перевезення перевезення пасажирів і багажу між пунктами, розташованими на території України; міжнародне перевезення перевезення, під час якого пункт відправлення і пункт призначення незалежно від того, чи є перерва у перевезенні або перевантаження, розташовані або на території двох різних країн, або на території однієї країни, якщо узгоджену зупинку передбачено на території іншої країни; пасажир транзитний пасажир, який згідно з договором повітряного перевезення далі перевозиться тим самим рейсом, яким він прибув до проміжного аеропорту.
Відтак Авіаційні правила розмежовують пункти (аеропорти) відправлення, прибуття і транзиту.
З аналізу частини другої статті 15 Чиказької конвенції випливає, що Договірні держави домовилися не стягувати будь-яких мит, податків або інших зборів: 1) за право транзиту через її територію, 2) за факт вльоту/вильоту на/з її територію(ї) будь-якого повітряного судна Договірної держави, 3) за факт присутніх на повітряному судні осіб, або майна.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення статті 12-1 Повітряного кодексу як закону, що регулює спірні правовідносини щодо стягнення з авіаперевізника державних зборів за виліт/приліт пасажирів/вантажів з/на територію України суперечить статті 15 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.02.2022 у справі № 826/17492/16 щодо аналізу правомірності стягнення Державіаслужбою зборів на підставі пункту 5 розділу ІІ додатку до Положення № 819.
При цьому, незважаючи на врегулювання на законодавчому рівні механізму стягнення державного збору саме через закон внесені зміни до Повітряного кодексу, суд першої інстанції вірно вказав, що не може застосовувати положення статті 12-1 Повітряного кодексу у разі коли чинний міжнародний договір передбачає інше регулювання.
За таких обставин, встановлена протиправність наслідків розрахунків розміру державного збору Державіаслужбою є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, натомість відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність винесення рахунків-фактур на оплату державних зборів за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          І.В. Федотов

Суддя          А.Ю. Коротких