ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року	Львів	Справа № 380/2314/23 пров. № А/857/9601/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                           Мікули О. І.,
суддів          -                                                   Курильця А. Р., Пліша М. А.,
з участю секретаря судового засідання –     Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №380/2314/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотех Авто» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

суддя в 1-й інстанції – Мричко Н. І.,
час ухвалення рішення – 26.04.2023 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 01.05.2023 року,

                                                              в с т а н о в и в:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотех Авто» звернулося в суд з позовом до відповідача – Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “В-4” №15414/13-01-04-07/43394108 від 29 грудня 2022 року, що прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТЕХ АВТО” за звітний (податковий) період - березень 2022 року у розмірі 227751,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 29 грудня 2022 року №15414/13-01-04-07/43394108.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що камеральною перевіркою поданої ТзОВ «Екотех Авто» податкової декларації з ПДВ та додатків до неї за березень 2022 року встановлено розбіжності у розмірі 227751 грн по ввезених на митну територію України товарів, необоротних активів, за основною ставкою. До податкового кредиту за період діяльності березень 2022 року ТОВ"Екотех авто" віднесено операції по ввезенню на митну територію України товари, необоротні активи у розмірі 227751 грн. Однак згідно з інформаційними базами даних ДПС України та реєстру операцій СЕА ПДВ ТОВ "Екотех авто" за березень 2022 року обліковуються митні декларації (імпорт) на загальну суму ПДВ 0 гривень. Різниця складає 227751 гривень. Таким чином, ТОВ "Екотех авто" порушено вимоги п.198.2, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.12 ст.201 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит у розмірі 227751,00 грн, що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) у розмірі 227751,00 гривень, про що складено акт №15053/13-01-04-07/43394108 від 16 листопада 2022 року та надіслано на юридичну адресу СГД рекомендованим листом з повідомленням про вручення №7900070273477, який вручено 30 листопада 2022 року. З врахуванням наведеного вище винесено податкове повідомлення рішення форми В4 від 29 грудня 2022 року №15414/13-01-04-07/43394108 на юридичну адресу СГД рекомендованим листом з повідомленням про вручення №7900070755137, яке вручено 18 січня 2023 року. При цьому, позивачем не подано до податкового органу згідно з п.69.1 Закону України №2260-ІХ заяву про відсутність можливість виконання податкового обов`язку, тому підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) – Холявка І. В. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача – Копитчак Є.І. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що державним інспектором Львівського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2022 року ТзОВ «Екотех Авто».
За результатами проведеної камеральної перевірки складено Акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ «Екотех Авто» звітний податковий період березень 2022 року від 16 листопада 2022 року №15063/13-01-04-07/43394108 (далі – Акт перевірки від 16 листопада 2022 року), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит у розмірі 227751,00 грн, що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 – рядок 9 декларації) у розмірі 227751,00 грн.
На підставі Акта перевірки від 16 листопада 2022 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 29 грудня 2022 року №15414/13-01-04-07/43394108, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 227751,00 грн по податковій декларації від 19 липня 2022 року №9132936058.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно встановлено порушення позивачем пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.12 статті 201 ПК України та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 – рядок 9 декларації) у розмірі 227751,00 грн; крім того, контролюючим органом при проведенні камеральної податкової перевірки здійснено процедурні порушення, а тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 29 грудня 2022 року №15414/13-01-04-07/43394108 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, і, як наслідок, таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з п.21.1 ст.21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
За змістом пп.20.1.4, 20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Пункт 75.1 ст.75 ПК України передбачає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки – зазначеним Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України “Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні”.
Згідно зі ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 ПК України.
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.
За змістом п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 вказаного Кодексу.
Відповідно до пп.14.1.156, 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим вказаним Кодексом та/або Митним кодексом України.
Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V вказаного Кодексу.
Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
За змістом п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до абз.4 п.198.2 ст.198 ПК України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України.
Згідно з п.189.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
З системного аналізу наведених вище положень суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що платник податку у разі здійснення операцій з ввезення товарів на митну територію України має право включити до сум податкового кредиту суми податку, які нараховані митним органом.
За змістом абз.1 п.201.12 ст.201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.
Ч.1 ст.257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Виключні підстави для відмови у прийнятті митної декларації викладені у частині одинадцятій статті 264 МК України.
Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2022 року ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку дотримання ТОВ "Екотех авто" вимог підпункту 19-1.1.1 пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І ПК України.
За результатами перевірки контролюючим органом складено Акт перевірки від 16 листопада 2022 року, зі змісту якого вбачається, що ТОВ "Екотех авто" порушено вимоги пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.12 статті 201 ПК України, у результаті чого завищено податковий кредит у розмірі 227751,00 грн, що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 – рядок 9 декларації) у розмірі 227751,00 грн. Зокрема зазначено, що за результати перевірки податкової декларації з ПДВ та додатків до неї за березень 2022 року встановлено розбіжності у розмірі 227751,00 грн по ввезених на митну територію України товарів, необоротних активів, за основною ставкою. До податкового кредиту за період діяльності березень 2022 року ТзОВ «Екотех Авто» віднесено операції по ввезенню на митну територію України товарів, необоротних активів у розмірі 227751,00 грн. Разом з тим, згідно з інформаційними базами даних ДПС України та реєстру операцій СЕА ПДВ ТзОВ «Екотех Авто» за березень 2022 року обліковуються митні декларації (імпорт) на загальну суму ПДВ 0 гривень. Різниця складає 227751 гривень.
Матеріалами справи стверджується, що за фактом ввезення товарів на митну територію України ТзОВ «Екотех Авто» подало митному органу такі вантажні митні декларації: №209170/2021/093634 від 25 листопада 2021 року, №209170/2021/093632 від 25 листопада 2021 року, №2209170/2021/102643 від 23 грудня 2021 року. 
Разом з тим, Львівською митницею відмовлено у прийнятті таких митних декларацій та скориговано заявлену митну вартість, про що прийнято: картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209170/2021/001595 та рішення про коригування митної вартості від 27 листопада 2021 року №UA209000/2021/900035/2 (щодо вантажної митної декларації №209170/2021/093634 від 25 листопада 2021 року); картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209170/2021/001594 та рішення про коригування митної вартості від 27 листопада 2021 року №UA209000/2021/900034/2 (щодо вантажної митної декларації № 209170/2021/093632 від 25 листопада 2021 року); картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209170/2021/001755 та рішення про коригування митної вартості від 23 грудня 2021 року №UA209000/2021/900056/2 (щодо вантажної митної декларації №2209170/2021/102643 від 23 грудня 2021 року).
Згідно з ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, серед іншого, інформацію про, зокрема, право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МК України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті.
За змістом ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Як вбачається з матеріалів справи, карток відмови в прийнятті митної декларації та рішень про коригування митної вартості позивач не оскаржував.
Після закінчення визначеного у ч.8 ст.55 МК України строку заявлена позивачем митна вартість товару скоригована митним органом, про що складено: аркуш коригування митної вартості від 09 березня 2022 року до митної декларації №209170/2021/094503 від 27 листопада 2021 року (сума донарахованого ПДВ становить 69050,82 грн); аркуш коригування митної вартості від 09 березня 2021 року до митної декларації за №209170/2021/094504 від 27 листопада 2021 року (сума донарахованого ПДВ становить 100680,70 грн); аркуш коригування митної вартості від 29 березня 2021 року до митної декларації №209170/2021/102776 від 23 грудня 2021 року (сума донарахованого ПДВ становить 58019,30 грн). 
З наведеного вище вбачається, що за трьома вантажними митними деклараціями митний орган додатково нарахував позивачу ПДВ на суму 227750,82 грн. У зв`язку з донарахуванням ПДВ позивач здійснив оплату (відбулось списання коштів) ПДВ, що підтверджується залишком коштів учасника ЗЕД 43394108 на рахунку митниці (єдиний рахунок) станом на 16 січня 2023 року (09 березня 2022 року сумами коштів: 69050,82 грн, 100680,70 грн; 29 березня 2022 року сумою коштів: 58019,30 грн).
Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до абз.4 п.198.2 ст.198 ПК України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з п.187.8 ст.187 ПК України, а тому з урахуванням дати сплати донарахованих митним органом сум ПДВ позивачем правомірно віднесено 227751,00 грн до сум податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість від 19 липня 2022 року №9132936058 за звітний (податковий) період – березень 2022 року. 
Крім того, матеріалами справи стверджується, що під час перевірки Товариства контролюючим органом використано автоматизовану систему “Податковий Блок” та бази даних ДПС України; дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість – архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДПС України.
Відповідно до Положення про митні декларації №450 митний орган у разі оформлення аркуша коригування зобов`язаний внести такий до відповідних електронних баз і передати до відповідного органу державної податкової служби. 
З врахуванням наведеного вище, покликання відповідача на відсутність станом на час проведення спірної перевірки у позивача вищеописаних аркушів коригування митної вартості є безпідставним, оскільки такі відображені в електронному кабінеті платника податків ТзОВ «Екотех Авто», що спростовує аргументи відповідача щодо неподання позивачем таких документів. 
Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, відповідач з метою повного та всебічного встановлення обставин предмета перевірки на підставі статті 85 ПК України вправі був звернутися до позивача чи до митного органу із запитом щодо отримання відповідних документів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.12 статті 201 ПК України та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 – рядок 9 декларації) у розмірі 227751,00 грн. 
Відповідно до пп.9.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України камеральні податкові перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунків до них за звітні податкові періоди: лютий, березень, квітень, травень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 липня 2022 року та завершуються не пізніше 20 вересня 2022 року; червень, липень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 серпня 2022 року та завершуються не пізніше 20 жовтня 2022 року.
Матеріалами справи стверджується, що податкова декларація з податку на додану вартість від 19 липня 2022 року №9132936058 за звітний (податковий) період – березень 2022 року подана позивачем та прийнята контролюючим органом 20 липня 2022 року, і цей факт не заперечується відповідачем.
При цьому, податковий орган, провівши камеральну податкову перевірку 16 листопада 2022 року податкової декларації з податку на додану вартість від 19 липня 2022 року №9132936058 за звітний (податковий) період – березень 2022 року, порушив строк проведення такої, визначений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 ПК України з урахуванням підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно встановлено порушення позивачем пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.12 статті 201 ПК України та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 – рядок 9 декларації) у розмірі 227751,00 грн; крім того, контролюючим органом при проведенні камеральної податкової перевірки здійснено процедурні порушення, а тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 29 грудня 2022 року №15414/13-01-04-07/43394108 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, і, як наслідок, таке є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                  
                                                     п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року  у справі №380/2314/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 06 жовтня 2023 року.