ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2023 року 
м. Чернівці
справа № 727/955/22
провадження 822/542/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Половінкіної Н.Ю., Литвинюк І.М.,
за участю секретаря Скулеби А.І.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна",
апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 грудня 2022 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Літвінова О.Г.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивовано тим, що 5 листопада 2021 року о 19:42 год. в м. Чернівці по вул. Головній, 246, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mеrcedes-Вenz Vito, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, прилеглої на головну, при цьому, перетнувши дорожню розмітку 1.3 (подвійна суцільна), допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Шевченківського районного суду м Чернівці від 14 грудня 2021 року ОСОБА_2 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Відповідно до висновку №42-2398 експертного дослідження визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 255862 гривень 30 коп.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПРАТ СК “ПЗУ Україна”, ліміт відповідальності 130 000 гривень на одного потерпілого, та розмір франшизи - до 2600 гривень. Отже, позивач має право на відшкодування шкоди від страхової компанії у розмірі 127400 гривень.
Тому сума, яка підлягає стягненню на її користь для відшкодування повної вартості відновлювального ремонту КТЗ, є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, та становить 128462,30 гривень (255862,30 - 127400). 
Також вказує на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдана моральна шкода, яку оцінює в 5000 гривень.
Власником транспортного засобу Mercedes-Ben/ Vito, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3 . Вказує на те, що, недбалість власника транспортного засобу ОСОБА_3 призвела до заволодіння ОСОБА_2 його автомобілем, а тому завдану шкоду повинні відшкодовувати ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 .
Просила суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду, заподіяну у зв`язку з пошкодженням автомобіля в сумі 128462 гривні 30 коп та моральну шкоду в сумі 5000 гривень, вирішити питання про судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного м.Чернівці від 19 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну у зв`язку з пошкодженням автомобіля в сумі 128462 гривні 30 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  у дорожньо-транспортній пригоді встановлена та встановлено причинний зв`язок між їх діями та спричиненою шкодою, а тому суд прийшов до висновку за можливе стягнути з відповідачів різницю завданого збитку у розмірі 128462 гривні30 коп. Щодо заявленої моральної шкоди, то суд першої інстанції вважав, що вона є недоведеною.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази причинного зв`язку між діями ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу, та шкодою яка настала в результаті дорожньо- транспортної пригоди. Отже, відсутні підстави для стягнення із власника автомобіля завданої шкоди, так як ОСОБА_3 не притягнуто до відповідальності за ч.2 ст126 КУпАП.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
05 листопада 2021 року о 19:42 год. в м. Чернівці по вул. Головній, 246, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mеrcedes-Вenz Vito, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, прилеглої на головну, при цьому, перетнувши дорожню розмітку 1.3 (подвійна суцільна), допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . 
Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Шевченківського районного суду м Чернівці від 14 грудня 2021 року по справі №727/11168/21, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «Mеrcedes-Вenz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 . 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПАТ "СК "ПЗУ Україна", ліміт відповідальності 130 000 гривень.
Відповідно до висновку №42-2398 експертного дослідження від 30 грудня 2021року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки VolkswagenJetta номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у дорожньо- транспортній пригоді становить 255862 гривень 30 коп.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.
Згідно з ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.
За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
При цьому, підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.
Згідно з частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам надані такі роз`яснення: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що з вини відповідача ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – 05 листопада 2021 року, пошкоджено автомобіль позивача , у зв`язку з чим останньому завдано матеріальні збитки, які підлягають відшкодуванню.
Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 . 
Як убачається з матеріалів справи постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 заподіяно майнову шкоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п.4 ч. 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до відповіді Управління Патрульної поліції в Чернівецькій області від 07 грудня 2021 року № Б-1130/41/29/03-2021 вказано, що у події, яка відбулася 05 листопада 2023 року, не доведено факту передачі транспортного засобу особі, яка не мала права керувати ним та уповноважена особа УПП в Чернівецькій області позбавлена можливості для винесення постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 126 КУпАП
Також, в матеріалах справи відсутні докази причинного зв`язку між діями ОСОБА_3 , який є власником транспортного засобу, та шкодою, яка настала в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 1187 ЦК України, оскільки органом УПП в Чернівецькій області не притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю факту передачі транспортного засобу особі, яка не мала права керувати ним.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ОСОБА_3 слід скасувати та відмовити у задоволенні позову у цій частині. У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного м.Чернівці від 19 грудня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1920 гривень у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 07 липня 2023 року.
Головуючий                                                 М.І. Кулянда 
Судді:                                                          Н.Ю. Половінкіа
                                                               І.М. Литвинюк