Єдиний унікальний номер 366/196/23
Апеляційне провадження № 33/824/2558/2023

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
____________________________________________________________________
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
22 червня2023 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року, прийняту відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,
за ч.2 ст. 130 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №183639 від 24.01.2023 року,  24.01.2023 року о 00 год. 02 хв. в смт. Іванків по вул. Жовтнева ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» Alkotest 6810 та в закладі охорони здоров`я для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився під технічний засіб відеозапису (службову бодікамера). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Постановою Іванківського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком 10 (десять) діб, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки та з оплатним вилученням транспортного засобу - VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Іванківського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі.
Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Свою незгоду з оскаржуваною постановою по суті справи апелянт обґрунтовував тим, що на момент керування транспортним засобом він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також він взагалі не керував автомобілем в той день. 
Апеляційний суд не може погодитися із такими твердженнями апелянта з огляду на наступне:
В матеріалів справи наявні пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що вживали алкогольні напої з ОСОБА_1 ввечері 23.01.2023 року, близько опівночі сіли в автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Останній згодом вчинив ДТП, в ході якого  автомобіль під його керуванням зіткнувся з парканом домоволодіння по АДРЕСА_2 . Після зіткнення ОСОБА_1 вибіг з машини і зник з місця ДТП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується копією відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції, ОСОБА_1   інкриміновано не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме відмову від проходження огляду на такий стан. 
Зважаючи на вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що вимога працівників поліції про проходження такого огляду була обґрунтованою. ОСОБА_1 усвідомлював наслідки своїх дій, про що йому було детально роз`яснено працівниками поліції. Відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці вимоги, так і в медичному закладі, ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР України, що є самостійним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП. 
Фактично не заперечував наведених обставин і сам ОСОБА_1 в залі судового засідання в суді апеляційної інстанції. 
Окремо в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав про те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції була направлена в АДРЕСА_3 , в той час як він проживає в будинку АДРЕСА_1 по вказаній вулиці, що з точки зору апелянта порушило його права. 
Зазначені посилання апелянта не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, оскільки апеляційним судом було поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги, як і можливість подання до суду будь-яких заяв та заперечень, у зв`язку з чим права ОСОБА_1 на даний час не порушені.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ті доводи, які апелянт зазначав у апеляційній скарзі, не обумовлюють висловлені ним вимоги про скасування постанови із закриттям провадження у справі. Інших вимог апелянт не заявляв,  відтак суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах зазначених обставин.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Іванківського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             С.О. Журба