УХВАЛА
 
17 липня 2023 року
м. Київ
справа № 343/472/20
провадження № 51-2838 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 30 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , 
встановив:
У касаційній скарзі потерпілі порушили питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4, п. 5. ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того,  у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Вказаних приписів кримінального процесуального закону потерпілі належним чином не виконали.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.  
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що                                  є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Однак, посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, потерпілі своїх тверджень належним чином не обґрунтовують та не наводять доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_6 покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК, які б можна було визнати беззаперечними підставами для скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити чіткі вимоги до суду касаційної інстанції, викладені у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Так, за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції, або закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду й призначення після цього нового розгляду в суді апеляційної інстанції не узгоджуються з вимогами ст. 436 КПК України.
За таких обставин залишається незрозумілим, яке рішення суду першої інстанції буде предметом перегляду в апеляційному порядку при новому апеляційному розгляді, якщо й вирок місцевого суду буде скасований у касаційному порядку.
Вказане позбавляє суд касаційної інстанції встановити позицію потерпілих щодо результатів касаційного розгляду.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши потерпілим ОСОБА_4 та                  ОСОБА_5 строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5  залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                            ОСОБА_3