ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/442/23                                 Головуючий 1 інстанції – Єрьоміна О.В.
Провадження № 33/818/896/23                                                   Суддя суду апеляційної інстанції – Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 серпня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника – Стаценка Д.Р., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_1  – адвоката Стаценка Д.Р. на постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 25.07.2023 року, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Сахновщинського районного суду Харківської області від 25.07.2023 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок). на користь держави.
З постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 25.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 16.05.2023 року о 17 год. 50 хв. по вул.Заозерна в смт.Сахновщина Красноградського району Харківської області керував транспортним засобом TOYOTA COROLA, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника – адвокат Стаценко Д.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 25.07.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що не згоден з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.
Вказує, що час, який вказано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №327946 від 16.05.2023 р. не співпадає з годиною, коли відбулася подія, що вбачається з відеозапису, який знаходиться в матеріалах справи. При цьому працівник поліції прокоментував це як технічний збій приладу.
Разом з цим, захисник наголошує, що пропозиція пройти медогляд надійшла аж о 19 год. 00 хв., тоді як протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду було складено вже о 16 год. 05 хв. Таким чином, ОСОБА_1 не міг вчинити правопорушення у формі відмови пройти медогляд в той час, що зазначено у протоколі, адже пропозиція надійшла лише о 19 год. 00 хв. 
Посилається на ст.254 та ст.256 КУпАП відповідно до яких протокол не може складатися до вчинення самого адміністративного правопорушення.
Звертає увагу, що суд першої інстанції використав не доречний термін стосовно його підзахисного, вказавши у вступній, описовій та мотивувальній частинах: « 27.06.2023 року за участю представника правопорушника у судовому засіданні...», « у подальшому у судове представник правопорушника..», «посилання представника правопорушника на наявність виправлень...». КУпАП не містить такого учасника процесу як «правопорушник» на стаді розгляду справи, що є доволі логічним, адже правопорушник – це особа, яка вже була визнана винуватою у вчинені певного адміністративного правопорушення.
Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення наявні виправлення, однак не вказує які саме. Робить висновок, що протокол складено з усіма можливими порушеннями чинного законодавства, тому відсутня підстава притягнення до адміністративної відповідальності.
Наголошує, що було приховано факт побиття ОСОБА_1 , а на думку захисника, це є проявом неупередженості поліцейських. Крім того, вказує, що відеозапис здійснено вибірково, з порушенням чинного законодавства. На відеозаписі немає ані моменту керування транспортним засобом, ані початку спілкування з поліцейськими, ані розмови зі свідками, є лише завершення події у виді відмови від проходження огляду. Окремо зупиняється на тому, що свідки не були присутні під час пропозиції ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння.
Крім того, до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №7003158 від 16.05.2023 р., яка жодним чином не завірена та не була додатком до протоколу, тому не може братися судом до уваги в якості доказу.
Захисник вбачає провокацію в діях поліцейських, бо співробітник поліції чотири рази перепитав ОСОБА_1 чи бажає останній пройти огляд на стан сп`яніння та, лише отримавши відповідь у виді відмови, доводить до його відома, що останній вчинив правопорушення. 
На підставі вищевикладеного захисник вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку приймав участь захисник правопорушника – адвокат Стаценко Д.Р. Він підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити.  ОСОБА_1 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився.
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника, про що не заперечував і його захисник.
У судовому засіданні захисник просив звернути увагу на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду під впливом третьої особи, а саме своєї матері. Зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, однак не повідомив хто був за кермом замість нього, тільки припустив, що це міг бути хтось із його братів.
Основним аргументом захисника є те, що відсутні належні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення  серії ААБ №327946 від 16.05.2023 року, взяв до уваги пояснення свідків, відеозапис з бодікамери та інші матеріали.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника правопорушника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, переглянувши відеозаписи приходить до висновку, щопостанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 25.07.2023 рокупотрібно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння.
Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.7 Розділу І цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
Відповідно до п.3, 4, 15, 16, 17, 18, 22 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. 
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП може складатися також внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації, почервоніння очей. З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що поліцейські намагалися з`ясувати власну думку ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже на місці події була присутня третя особа жіночої статі, яка постійно намагалася вплинути на нього. Більше того, поліцейський прохав ОСОБА_1 зібратися з думками, відсторонитися від впливу оточуючих та прийняти рішення щодо проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі. 
З відеозапису вбачається, що співробітник поліції повідомив ОСОБА_1 , що внаслідок відмови від проходження огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, поліцейський знову уточнив чи правильно він зрозумів, що ОСОБА_1 відмовився, на що останній відповів: «так».
Подальша поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вищевикладене спростовує доводи захисника про те, що працівники поліції діяли упереджено стосовно ОСОБА_1 та не роз`яснили йому наслідки за відмову від проходження огляду, адже відеозапис свідчить про зворотнє.
Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розбіжності у зазначені часу є лише технічною помилкою, яка виникла в процесі налаштування відеотехніки.
Що стосується твердження апелянта про те, що працівники поліції не забезпечили безперервної відеозйомки вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає, що воно є безпідставним, з огляду на наступне. 
По-перше, на диску, що доданий до матеріалів справи, містяться два відеозаписи тривалістю 30 хв. та 16 хв. відповідно, можна зробити висновок, що на них зафіксовано цілком всю подію, яка відбулася. До того ж, у даному випадку відеозапис є не єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими.
По-друге, відповідно до розпорядження начальника Харківської обласної військової адміністрації від 21.03.2022 р., з метою уникнення розголошення інформації, яка може допомогти противнику дізнатися інформацію про переміщення та хід виконання завдань Сил оборони, у зв`язку з активним веденням бойових дій на території Харківської області, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 р. №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 24.02.2022 р. №68/2022 «Про утворення військової адміністрації», відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та керуючись пунктом 8 частини 4 статті 15 зазначеного Закону зобов`язав: заборонити з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото – і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони. 
Більше того, працівник поліції у суді першої інстанції зазначив, що  місцем вчинення адміністративного правопорушення є вул.Заозерна в смт.Сахновщина, Сахновщинської селищної ради, Красноградського району, Харківської області, де розташовано режимний об`єкт.
        Здійснюючи відеофіксацію, шляхом використання нагрудної камери, працівники патрульної поліції діяли відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію», згідно якої поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
       Таким чином, застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є правом поліції, а не обов`язком. Окрім того, апеляційний суд враховує, що Інструкція про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками поліції та доступу до відеозаписів на них, затверджена наказом Департаменту ПП Національної поліції №100 від 03.02.2016 року та наказом Департаменту ПП Національної поліції №14/1 від 24.11.2015 року є внутрішнім документом Департаменту Національної поліції, офіційно не опубліковувалась та її обов`язкове застосування не передбачено вимогами чинного КУпАП.
       При цьому, згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями свідків.
Апеляційним судом було досліджено матеріали справи, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що було залучено свідків. Крім того, в матеріалах справи є їхні пояснення, відповідно до яких близько 17.50 год. на блокпосту в смт.Сахновщина зупинився автомобіль TOYOTA COROLA, д.н.з. НОМЕР_1 , із-за керма якого вийшов невідомий для них молодий чоловік, який почав виражатися на адресу поліцейського нецензурною лайкою, застосовувати фізичний вплив, а саме шарпання за формений одяг та погони. На зауваження не реагував, погрожував фізичною розправою. Виходячи із зовнішнього вигляду останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
У даному випадку, факт керування транспортним засобом підтверджується поясненнями свідків. Крім того, з відеозапису вбачається, що свідки вказали, що саме ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом TOYOTA COROLA, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вищевикладене спростовує доводи захисника про те, що на відеозаписі немає ані моменту керування транспортним засобом, ані розмови зі свідками.
З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. 
Що стосується твердження апелянта про неупередженість співробітників поліції та приховування факту побиття, то можна зазначити наступне. Під час оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_1 поводив себе зухвало, сміявся та намагався жартувати, що не можна сказати про особу, якій тільки-но було завдано фізичного впливу. Поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, навпаки він допускав образливі висловлювання стосовно поліцейських.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності та неупередженості дій працівників поліції.
Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшли свого підтвердження. Навпаки всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.
Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що поліцейські декілька разів роз`яснили ОСОБА_1 його права, що свідчить про дотримання процедури оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення. 
Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.
До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 25.07.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника, – залишити без задоволення. 
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду   О.М.Курило