П О С Т А Н О В А
 
31 липня 2023 року                                                                                        м. Київ
 
Справа №752/473/23
Апеляційне провадження №33/824/3688/2023
 
Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року за матеріалами, що надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,
 
В С Т А Н О В И В
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536, 80 грн. 
 
Не погодився із зазначеною постановою ОСОБА_1 , ним 07 липня 2023 року до суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Клопотання мотивована тим, що він тричі подавав заяви про відкладення розгляду справи, зокрема, і на судове засідання призначене на 14 лютого 2023 року, оскільки перебував у службовому відрядженні за межами м. Києва та Київської області. Однак, суд не звернув уваги на вказані обставини та заяви. Також вказує на те, що результати розгляду справи 14 лютого 2023 року були внесені до Реєстру судових рішень 16 березня 2023 року. Тобто, оскаржувана постанова була внесена більше ніж через 1 місяць  після розгляду справи по суті. Зазначає, що будь-яких відомостей щодо розгляду справи на офіційному сайті суду не було, у в`язку з чим він був позбавлений можливості у встановлені строки оскаржити вказану постанову. Крім цього, звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не була направлена йому в строки визначені законодавством, а отримав він її лише 18 квітня 2023 року, після чого звертався до суду з апеляційною скаргою, однак йому безпідставно було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
За таких обставин, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року. 
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з таких підстав. 
 
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Таким чином, згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі  «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
 
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Голосіївським районним судом м. Києва 14 лютого 2023 року за відсутності ОСОБА_1 .
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, зокрема, про судове засідання призначене на 14 лютого 2023 року, що підтверджується його заявою про відкладення розгляду справи /а.с. 13/.
З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було оприлюднено: 16.03.2023.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 було подано до суду першої інстанції 07 липня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, та про розгляд справи в Голосіївському районному суді м. Києва, про призначені судом першої інстанції засідання, а тому повинен був цікавився рухом справи, зокрема, брати участь в   судових засіданнях, та подати заяву про отримання копії постанови за результатами розгляду до суду першої інстанції, однак тривалий час не цікавився її перебігом та результатом розгляду. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що будь-яких відомостей щодо розгляду справи на офіційному сайті суду не було, у в`язку з чим він був позбавлений можливості у встановлені строки оскаржити вказану постанову, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що останній цікався рухом справи, зокрема, заяви ОСОБА_1 про рух справи, чи видачу копії постанови за результатами розгляду. Із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови представник ОСОБА_1 звернувся лише 18 квітня 2023 року.
Крім цього, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому ознайомитись з результатами розгляду справи по суті та оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 14 лютого 2023 року протягом строку на апеляційне оскарження, беручи до уваги ту обставину, що останній був обізнаний про розгляд справи 14 лютого 2023 року, а тому повинен був цікавитись результатом розгляду.
В суді апеляційної інстанції при дослідженні підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому ознайомитись з результатами розгляду справи по суті та оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 14 лютого 2023 року протягом строку на апеляційне оскарження. А тому, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені ОСОБА_1   причини пропуску строку не є поважними, тобто такими, що об'єктивно перешкоджали йому подати апеляційну скаргу своєчасно. 
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановами Київського апеляційного суду від 03 травня 2023 року, 23 травня 2023 року, 15 червня 2023 року, вже було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року, а апеляційні скарги повернуто особі, яка її подала.  Також доводи наведені в клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, є тотожними доводам наведеним в попередніх клопотаннях, яким судом апеляційної інстанції вже було надано відповідну правову оцінку.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, оскільки скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                                Соколова В.В.