П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4483/21-а 
                                                                                                          Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В. 
                           Суддя-доповідач:  Шидловський В.Б. 
03 жовтня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. 
за участю:
секретаря судового засідання: Смілянець А. Е., 
позивача: ОСОБА_1 
представника відповідача: Герасимової О.С.      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням від 08.07.2021 адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.03.2021 згідно з "Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
12.06.2023 позивач звернувся із заявою про встановлення судового контролю в порядку ст.382, 383 КАС України.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та подання суб`єктом владних повноважень звіту на виконання рішення суду - відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Враховуючи наведене, виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У ст.383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду по справі N520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та із 01.11.1991 отримує пенсію за вислугу років, призначену за нормами ст.54 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991, як працівнику льотно-випробного складу.
Спеціальний стаж льотної роботи, розрахований за годинами нальоту, складає 46 років 02 місяці 06 днів. Заробітна плата, з якої нараховується пенсія, обчислюється за 12 місяців роботи із 01.10.1990 по 30.09.1991.
Призначення і виплата пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації проводиться у відповідності до Порядку затвердженому постановою КМУ від 21.07.1992 № 418, зокрема пенсія обчислюється із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію та максимальний розмір не може перевищувати 85% заробітку.
Відповідно до п.«а» ч.1 ст.54 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21.07.1992.
Відповідно до п.7 Порядку № 418 пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно із абз."в" п.7 Порядку, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, відповідно до вказаних вище норм слід зробити висновок, що законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.
Судом встановлено, що відповідачем систематично, на протязі багатьох років, незважаючи на рішення судів, здійснюється обмеження виплати пенсії позивачу її максимальним розміром.
Так, із 01.01.2018 обмежено максимальний розмір пенсії позивача.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі №127/9519/18-а визнано обмеження неправомірним та зобов`язано здійснити виплату пенсії у розмірі 12 003,53 грн. починаючи з 01.03.2017 без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум.
Із 01.03.2020 максимальний розмір пенсії позивача знову був обмежений.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №120/2767/20-а визнано обмеження неправомірним та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи із 01.03.2020 без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум.
Із 01.03.2021 відповідач знову обмежив максимальний розмір пенсії позивача.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.03.2021 згідно з "Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.
На виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснило нарахування позивачу пенсії за вислугу років, в розмірі, визначеному станом на 01.03.2021 без обмеження її максимальним розміром до 08.07.2021, дати винесення рішення суду.
Із 08.07.2021 відповідач знову обмежив максимальний розмір пенсії позивача.
12.06.2023 позивач звернувся із заявою про встановлення судового контролю в порядку ст.382, 383 КАС України, оскільки незважаючи на численні рішення суду, відповідач продовжує обмежувати йому максимальний розмір пенсії, що по своїй суті нівелює сенс цих рішень.
Відповідач же зазначає, що рішення суду не поширює свою дію на майбутнє, тому вважає свої дії з обмеження максимального розміру пенсії позивача, з наступного ж дня після винесення судового рішення, цілком законними.
Надаючи юридичну оцінку вказаним діям відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Судовим рішенням у справі № 120/4483/21-а вже надано оцінку ГУ ПФУ у Вінницькій області та зобов`язано виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром із 01.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум, та захищено право позивача на виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром. 
Таким чином період, з якого судом зобов`язано відповідача виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром (із 01.03.2021), не обмежений кінцевою датою виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром. 
За таких обставин у відповідача були відсутні будь-які підстави для зменшення позивачу суми пенсії до виплати із 08.07.2021.
Отже, зазначене свідчить про невиконання відповідачем рішення суду від 08.07.2021 року по справі N 120/4483/21-а, а отже вимоги позивача викладені у заяві поданій в порядку ст.383 КАС України є такими, що підлягають задоволенню.
На думку позивача у цьому випадку відсутні підстави вважати, як це помилково робить відповідач, про виникнення між позивачем і відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення по справі № 120/4483/21-а. При цьому необхідно зазначити, що нормативно-правові акти, регламентуючі перерахунок і виплату пенсії позивачу за Законом, № 1788-ХІІ від 05.11.1991, як працівнику льотно-випробного складу, у період із 08.07.2021 по т.ч. не зазнали змін.
Окрім того, Сьомий апеляційний адміністративний суд окремою ухвалою від 04.10.2022 у даній справі, встановив про зловживання процесуальними правами Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Колегією суддів було встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. Обґрунтовував позов тим, що відповідач неправомірно зменшує йому розмір пенсії, обмежуючи її встановленим максимальним розміром. Рішеннями судів у справах № 127/9519/18 від 17.07.2018, № 120/2767/20 від 07.08.2020, №120/4483/21 від 08.07.2021 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії в повному обсязі, без обмеження її максимальним розміром. Однак, незважаючи на неодноразові рішення судів, якими дії відповідача, щодо обмеження нарахування та виплати пенсії позивача максимальним розміром, визнавалися неправомірними, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, після кожного такого рішення суду, знову неправомірно зменшує позивачу розмір пенсії, обмежуючи її встановленим максимальним розміром. Тобто, знову вчиняє ті ж самі неправомірні дії, які неодноразово визнавалися судом протиправними.
Також суд апеляційної інстанції зазначив, що зазначені рішення судів мають преюдиційний характер. Відповідач під час проведення наступних перерахунків пенсій позивача не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішенні, що набрало законної сили. Виплати за рішенням судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення.
З такими висновками колегії суддів погодився і Верховний Суд, який своєю ухвалою від 31.10.2022 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на окрему ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 у справі №120/4483/21-а. 
Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 15.05.2019 №2-р(ІІ)/2019 зазначив, що беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом. Конституційний Суд України наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність. (абзаци тринадцятий, чотирнадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення)
Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України узагальнив, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд було б ілюзорним, якби юридична система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019; абзац четвертий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини рішення від 28.08.2020 №10-р/2020).
Конституційний Суд України у рішенні від 1 березня 2023 року № 2-р(ІІ)/2023 зазначає, що з принципу правовладдя та вимоги утвердження й забезпечення права особи на судовий захист в адміністративному судочинстві випливає обов`язок держави забезпечити також обов`язкове виконання судового рішення, ухваленого на користь особи, задля реального захисту та поновлення її прав, свобод, інтересів, що зазнали порушення внаслідок ухвалення рішень, учинення дій або бездіяльності органами публічної влади, їх посадовими і службовими особами. Невиконання державою цього обов`язку суперечить приписам пункту 9 частини другої статті 129, частин першої, другої статті 1291 Конституції України та призводить до порушення права особи на судовий захист, підриває дієвість адміністративного судочинства, а отже, є несумісним із принципом правовладдя, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України. (абзаци перший, другий, четвертий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).
У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Ураховуючи те, що право позивача на виплату пенсії без її обмеження максимальним розміром встановлено чинним законодавством України та є відповідне рішення Вінницького окружного адміністративного суду, яке вступило в законну силу, позивач має законні підстави щодо отримання такої пенсії.
В свою чергу, з матеріалів справи не вбачається виконання рішення в повній мірі.
Отже, з урахуванням вказаних обставин, а також задля встановлення стадії виконання та належності виконання рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 по справі № 120/4483/21-а до Сьомого апеляційного адміністративного суду в строк протягом 30 днів з моменту отримання постанови.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області в строк 30 днів з моменту отримання даної постанови, подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про повне та належне виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 по справі № 120/4483/21-а.

Постанова суду  складена в повному обсязі 04 жовтня 2023 року. 

  Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.