УХВАЛА

26 липня 2023 року
м. Київ

справа №540/3630/21
адміністративне провадження №К/990/23892/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Тацій Л.В.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі                     № 540/3630/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУПФ України в Херсонській області щодо не зарахування (не включення) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру призначеного з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та до стажу роботи, який дає право на доплату за вислугу років, періоду проходження служби в Збройних Силах із 18 жовтня 1983 року по 07 січня 1986 року (2 роки 3 місяці 11 днів), половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року (1 рік 11 місяців), роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів);
- зобов`язати ГУ ПФ України в Херсонській області зарахувати (включити) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на доплату за вислугу років періоду проходження служби в Збройних Силах із 18 жовтня 1983 року по 07 січня 1986 року (2 роки 3 місяці 11 днів), половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року (1 рік 11 місяців), роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів);
- зобов`язати ГУ ПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року №110/20 у розмірі 72% суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді 31 (тридцять один) рік 5 (п`ять) місяців, починаючи з 25 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року   адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУПФ України в Херсонській області щодо не включення до стажу роботи судді ОСОБА_1 половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 (два) роки, який враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року №110/20.
Визнано протиправним та скасовано рішення Херсонського об`єднаного управління ПФУ №965220193037 від 27 вересня 2021 року щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці.
Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 (два) роки, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року №110/20, в розмірі 60% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19 лютого 2020 року та з урахуванням фактично виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року скасовано.
Ухвалено у справі нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування (не включення) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру призначеного з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та до стажу роботи, який дає право на доплату за вислугу років, періоду проходження служби в Збройних Силах із 18 жовтня 1983 року по 07 січня 1986 року (2 роки 3 місяці 11 днів), половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року (1 рік 11 місяців), роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати (включити) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на доплату за вислугу років періоду проходження служби в Збройних Силах із 18 жовтня 1983 року по 07 січня 1986 року (2 роки 3 місяці 11 днів), половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року (1 рік 11 місяців), роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року №110/20 у розмірі 72% суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді 31 (тридцять один) рік 5 (п`ять) місяців, починаючи з 25 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
06 липня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі № 540/3630/21.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Як підстави касаційного оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанції відповідач  вказує пункт 1  частини четвертої та підпункти «а, в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Так, касаційна скарга відповідача обґрунтована посиланням на те, що судом апеляційної інстанції не ураховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2019 року у справі № 308/13559/16-а.
Однак, вказана постанова та оскаржувані судові рішення, прийняті у різних правовідносинах, за різних фактичних обставин справи, з урахуванням різної нормативної бази, що у своїй сукупності не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та, відповідно, правові позиції у справі № 540/3630/21.
Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Тобто, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є чітке зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Касаційна скарга не містить належного обґрунтування у чому саме полягає неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, які саме норми процесуального права порушенні, висновок Верховного Суду щодо питання застосування яких саме норм права та подібність правовідносин.
Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає положенню пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, позаяк не містить чітко зазначених підстав касаційного оскарження з відповідним обґрунтуванням.
Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема документ про сплату судового збору.
Подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.
Частинами 1 та 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон   № 3674-VI) визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Позивачем у цій справі є фізична особа, яка, звернувшись до суду в 2021 році, заявляв вимоги немайнового характеру.
З огляду на п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду сплачується 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2 270,00 грн.
Отже, за подання касаційної скарги судовий збір становить 1 816,00 грн (2 270,00 грн х 0,4 х 200 %).
Касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали про залишення касаційної скарги без руху для надання документа на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1 452,80 грн.; визначити і обґрунтувати підстави касаційного оскарження судового рішення з посиланням на пункти 1 - 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102, "Судовий збір (Верховний Суд, 055)", символ звітності банку: 207, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) номер справи, у якій сплачується судовий збір.
У випадку не усунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі № 540/3630/21 - залишити без руху.
2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог статті 330 КАС України касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                           Л. В. Тацій
                                                                                          С. Г. Стеценко