ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

            20 липня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4522/22	

Головуючий суддя І інстанції – Прудивус О.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.11.2022 року в адміністративній справі №280/4522/22 за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, - 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просив:
– визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Ш» від 16.06.2022 № 3259/02-32-24-05/ НОМЕР_1 .
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.11.2022 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 16.06.2022 № 3259/02-32-24-05/ НОМЕР_1 , прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 12 496,25 грн. за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Вінницькій області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні  адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем у відповідності з приписами чинного законодавства, оскільки позивачем було несвоєчасно сплачено узгоджене грошове зобов`язання.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця 05.12.2016. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як філію (відокремлений підрозділ) Державної податкової служби України 14.12.2020.
До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належить виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин (а.с. 9).
У січні 2022 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 30.09.2021 по 07.10.2021 (далі – Перевірка), за результатами якої був складений Акт камеральної перевірки від 25.01.2022 №962/08-01-24-06-07/2503810813 (далі – Акт перевірки, а.с. 11-14).  
Перевіркою встановлено умисне порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, визначених п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 з урахуванням ст. 102 Податкового кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі – ПДВ) на загальну суму 49 985,00 грн. (а.с. 14).
На підставі Акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 16.06.2022 № 3259/02-32-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штраф у сумі 12 496,25 грн. за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (а.с. 15-16). 
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято податковим органом  з порушенням приписів чинного законодавства, що свідчить про необхідність його скасування.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків – це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. 
Пунктом 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно  п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У розумінні положень п.п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до ст. 124 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
– при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, – у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
– при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, – у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Згідно п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України, діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача про умисну несвоєчасну сплату позивачем суми грошового зобов`язання по платежу 14060100 (податок на додану вартість) за серпень 2021 року в сумі 49985.00 грн.
Так, з матеріалів справи вбачається, у досліджуваному періоді (з 30.09.2021 по 07.10.2021) позивач на виконання Договору від 01.02.2017 № 02/2017 надавав Товариству з обмеженою відповідальністю «Співдружність-Сервіс» послуги по виготовленню дротових, графітних електродів та механічній обробці металу (а.с. 104). 
20.09.2021 року позивач  у встановленому порядку подав до контролюючого органу податкову декларацію № 9272940863, в якій самостійно визначив суму грошового зобов`язання з ПДВ за серпень 2021 року у сумі 49 985,00 грн., граничний строк сплати якого становив до 30.09.2021 (а.с. 88).
Між тим, у строк до 30.09.2021 позивач не сплатив самостійно задекларовану суму ПДВ. Натомість, у зв`язку з відсутністю на розрахункових рахунках позивача коштів у достатньому обсязі, останнім на адресу Вознесенівської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Запорізькій області був направлений лист від 04.10.2021 № 1, в якому повідомлялось про причини несплати податкового зобов`язання вчасно (а.с. 89). Узгоджена сума грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 49 985,00 грн. була сплачена позивачем до Державного бюджету України 07.10.2022 (а.с. 88). 
Отже, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач об`єктивно порушив строк сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ, чим допустив податкове правопорушення, передбачене ст. 124 Податкового кодексу України. 
Відповідно до спірного податкового повідомлення-рішення, позивача було притягнуто до відповідальності на підставі п. 124 ст. 124 Податкового кодексу України, тобто за умисну несплату узгодженого грошового зобов`язання.
За приписами абз. 2 п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач при здійсненні господарської діяльності у досліджуваному періоді використовував 4 відкриті рахунки в Акціонерному товаристві «МетаБанк», а саме: 1) рахунок № НОМЕР_2 ; 2) рахунок №  НОМЕР_3 ; 3) рахунок № НОМЕР_4 ; 4) рахунок     №  НОМЕР_5 (а.с.121). 
З копій банківських виписок по вказаним рахункам вбачається, що у період з 20.09.2021 (дата подання податкової декларації №     9272940863) по 30.09.2021 (гранична дата сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ) у позивача були відсутні кошти в обсязі, достатньому належним чином виконати податковий обов`язок, а саме, сплатити ПДВ на загальну суму 49     985,00 грн. Доказів зворотнього відповідачем не надано. 
В свою чергу, після надходження 06.07.2022 на розрахунковий рахунок позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність-Сервіс» коштів в якості плати за виготовлені та поставлені за Договором від 01.02.2017 № 02/2017 електроди, позивач 07.07.2022 перерахував до Державного бюджету України ПДВ у розмірі 49     985,00 грн. 
Отже, сплата позивачем податкового зобов`язання була здійснена одразу після надходження коштів на його банківський рахунок, що свідчить про те, що відповідач діяв у даному випадку розумно, добросовісно, обачно і не умисно, що зумовлює протиправність спірного податкового повідомлення-рішення та необхідність його скасування.       
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни або скасування - відсутні.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.11.2022 року в адміністративній справі №280/4522/22 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко