КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 758/4673/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8913/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Головчак М.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
29 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Желепи О.В., Ящук Т.І.,
                  секретар - Ольшевський П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського округу Баранець Алли Миколаївни, третя особа: Гаражний кооператив «Вікторія» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року, 
 
встановив:
у квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2016 № 32535357 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1094601480000 за ОСОБА_1 , зобов`язати його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2022 року заочне рішення Подільського районного суду м. Києва було скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
 
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року позов було задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець Алли Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2016 № 32535357 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1094601480000 за ОСОБА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 17,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Київської міської ради - Максименко О.П. просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача - ОСОБА_4 та представника відповідача -  ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що 24.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень  № 32535357 про  реєстрацію за ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме: гараж № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 на праві приватної власності. В акті обстеження від 31.01.2020 № 20-0050-07, складеного Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) встановлено, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005)  згідно з даними міського земельного кадастру обліковується за Гаражним автокооперативом «Вікторія»; на ділянці розташовані індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, Київська міська рада не приймала рішень за поданням Департаменту земельних ресурсів щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня. 
В зв`язку з цим позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець А.М.  про державну реєстрацію прав та їх обтяжень  № 32535357 про  реєстрацію за ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме: гараж № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 , зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 17,2 кв.м. на АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року позовні вимоги було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса КМНО Баранець Алли Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2016 № 32535357 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1094601480000 за ОСОБА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 17,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київської міської ради 4204 грн. судових витрат.
В частині позовних вимог до приватного нотаріуса КМНО Баранець А.М. відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка, на якій був збудований гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , не була відведена відповідачу ОСОБА_1 відповідно до порядку, встановленим законом для будівництва таких об`єктів нерухомого майна, отже він як власник відповідного об`єкту будівництва не може на законних підставах набути права власності на нього в силу приписів частини першої, другої статті 376 ЦК України, а рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2016 № 32535357 є незаконним та таким, що порушує норми законодавства з питань вчинення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та підлягає скасуванню.
Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.
Суд першої інстанції правильно встановив застосував норми матеріального права та посилався на положення ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 80, 83, 116, 122, 211, 212 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про столицю України місто-герой Київ», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та  їх обтяжень», Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений постаново КМ України від 25.12.2015 №1127.
Доводи, викладені представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є аналогічними запереченням, які вона надавала  при розгляді справи в суді першої інстанції, всі були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.
В ст. 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Згідно ч. 1  статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1  статті 317 ЦК України).
В чч. 1 та 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
В  ч. 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
За положеннями  ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною;   г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
За положеннями ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Як видно з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції Гаражний автокооператив «Вікторія» з 1988 року є користувачем земельної ділянки площею 1,4548га (обліковий код 91:066:0005) на АДРЕСА_1 . Створено кооператив для обслуговування існуючих гаражів та автостоянки.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що вказаний автокооператив набув право користування зазначеною земельною ділянкою на підставі рішення виконкому Київської міської ради від 03.10.1986 №985. Рішенням виконкому Київської міської ради від 31.03.1988 №316 було відведено земельну ділянку та зобов`язано забудовників завершити до 1990 року організацію відкритої автостоянки та здачу в експлуатацію  зблокованих одно- та двоповерхових кооперативних гаражів на 300 машиномісць. Розпорядженням Київського міського голови від 03.08.2001 №969-г було погоджено місце розташування автостоянки та приєднано об`єкт до інженерних мереж. Апелянт вважає, що рішенням Київської міської ради №342/9830 від 23.10.2013 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 було змінено цільове призначення: для експлуатації та обслуговування гаражів і автостоянок», чим було визнано факт існування вже збудованих гаражів.
Вказане посилання не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є рішенням про передачу земельної ділянки у власність чи у постійне користування. Крім того, в рішенні зазначено про передачу земельної ділянки в короткострокову оренду на 5 років. 
Гаражний автокооператив « Вікторія » створений 04.06.1997 та не є правонаступником  організації, якій надавалась в користування земельна ділянка в 1986 році для організації відкритої стоянки та будівництва зблокованих кооперативних гаражів. Земельна ділянка, на якій розташований Гаражний автокооператив « Вікторія », зареєстрована в Головному управлінні земельних ресурсів КМДА під кадастровим номером № 8000000000:91:066:0005, площа земельної ділянки складає 14 548 кв.м. 
Відповідно до акту обстеження земельної ділянки №20-0050-07 від 31 січня 2020 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (обліковий код: 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва, за результатами якого    встановлено, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005)  згідно з даними міського земельного кадастру обліковується за гаражним автокооперативом «Вікторія»; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня; зазначена земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відповідно до довідки ГА «Вікторія» від 06.01.2016  гаражний бокс № НОМЕР_1 побудований господарським способом та зданий в експлуатацію 20.12.1990, а ОСОБА_1   є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 ряд 7 відповідно до рішення №3 від 21.12.1990, а отже відкрито володіє, користується та розпоряджається земельною ділянкою, на якій розміщено гараж, що свідчить про помилковість висновку суду щодо самовільного будівництва ОСОБА_1 гаражу, та одночасно є підставою для застосування наслідків пропуску позовної давності. При цьому апелянт зазначає як про обізнаність позивача з фактом побудову гаражу у 2013 році при прийнятті рішення №342/9830 від 23.10.2013, так і про факт реєстрації прав власності 24.11.2016. 
Вказані доводи також були предметом перевірки суду першої інстанції та не спростовують висновку суду в цій частині. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми до спірних правовідносин  враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Суд першої інстанції  правильно взяв до уваги висновок, який міститься в постанові Велликої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, в якому зазначено наступне. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).
Здійснюючи державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс № НОМЕР_1 ряд НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , приватний нотаріус КМНО Баранець А.М. не перевірила наявність у Гаражного автокооперативу «Вікторія» прав на земельну ділянку, на якій знаходиться такий гараж. 
Зазначення судом першої інстанції в рішенні щодо відсутності документу  про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, з посиланням на положення Порядку «Про державну реєстрацію документів, необхідних для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна та їх обтяжень», не впливає на загальний висновок суду щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог. 
Повноваження представника позивача були перевірені судом першої інстанції належним чином та  не встановлено підстав для залишення позовної зави без розгляду.
Відповідно до  ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми  матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року - залишити без змін.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2023 року.
 
Головуючий
 
Судді