ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1099/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/602/23 Категорія: 351000000 	Тептюк Є.П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 липня 2023 року                                                         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Новіков О.М.	

учасники справи:
позивач – Черкаський обласний центр зайнятості,
відповідач (скаржник) –  ОСОБА_1 , 

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.05.2023 (повний текст складено 08.05.2023, суддя в суді першої інстанції Тептюк Є.П.) у цивільній справі за позовом Черкаського обласного центру зайнятості в особі Черкаської філії до  ОСОБА_1 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю, 

в с т а н о в и в :

у березні 2023 року Черкаський обласний центр зайнятості в особі Черкаської філії звернувся до суду з позовом у цій справі, яким просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 25257,75 грн., мотивуючи про те, що 16.11.2021  ОСОБА_1  звернулася до Черкаського міського центру зайнятості по питанню щодо сприяння у працевлаштуванні. Наказом  №НТ211103 від 03.11.2021 ОСОБА_1 на підставі поданих заяв було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення», ч.1, ч. 3, ч. 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 20.07.2022. Наказом Черкаського міського центру зайнятості №НТ 220929 від 29.09.2022 було припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної, у зв`язку з поданням нею письмової заяви про припинення реєстрації з 29.09.2022. За період перебування на обліку в статусі безробітної ОСОБА_1 з 16.11.2021 по 29.09.2022 нараховано та виплачено допомоги по безробіттю на суму 77831,02 грн.
07.12.2022 до Черкаського міського центру зайнятості надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 виїхала за межі України 07.05.2022 та перебувала за кордоном більше 30 календарних днів. Відповідно до ст. 5/2 Розділу ХІ ЗУ «Про зайнятість населення» під час дії воєнного стану реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених ч. 1 ст. 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 днів.
Враховуючи дану вимогу, реєстрація ОСОБА_1 як безробітної мала бути припинена з 31 календарного дня після 07.05.2022, тобто з 05.06.2022. Сума допомоги по безробіттю отримана ОСОБА_1 з 06.06.2022 по 28.09.2022 склала 25257,75 грн.
20.12.2022 Черкаським міським центром зайнятості було видано наказ №241 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю», згідно якого ОСОБА_1 зобов`язано повернути кошти, виплачені їй Черкаським міським центром зайнятості як допомога по безробіттю в сумі 25257,75 грн. Даний наказ було направлено ОСОБА_1 , яка отримала його 06.01.2023. Також рекомендовано відповідачу добровільно відшкодувати кошти протягом 15 календарних днів після отримання даного наказу, проте на момент звернення до суду з позовом, кошти не відшкодовані.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04.05.2023 позов задоволено з посиланням на обґрунтованість доводів позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подала 12.06.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відхилити позовні вимоги. В обґрунтування вказано на те, що суд не врахував, що витягом від 09.03.2023 відповідач довела, що не перебувала за кордоном понад 30 днів. 

У відзиві на вказану апеляційну скаргу Черкаський обласний центр зайнятості в особі Черкаської філії просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 25257,75 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 16.11.2021 ОСОБА_1 звернулась до керівника Черкаського міського центру зайнятості Щербак О.М. із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати по безробіттю.
Згідно даних персональної картки №230021110300020, заведеної на ОСОБА_1 , 16.11.2021 їй надано статус безробітного на підставі ч. 1 ст. 43 ЗУпЗН. Датою припинення реєстрації є 29.09.2022. Підстава – абзац 16 пп. 1 п. 30 Порядку.
20.12.2022 працівниками Черкаського міського центру зайнятості складено акт №682 щодо перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків. Даним актом зафіксовано, що ОСОБА_1 не повідомила про перетин державного кордону України з 06.06.2022. ОСОБА_1 перебувала за кордоном сумарно понад 30 календарних днів. Допомога по безробіттю, нарахована та виплачена з 06.06.2022 по 28.09.2022 у розмірі 25257,75 грн. підлягає до повернення.
29.09.2022 ОСОБА_1 звернулась із заявою до керівника Черкаського міського центру зайнятості Щербак О.М. з заявою про припинення реєстрації з 29.09.2022 у зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості за станом здоров`я.
07.12.2023 Державний центр зайнятості звернувся до обласних та Київського міського центру зайнятості з листом у якому повідомляється, що на виконання п. 22 розділу VІІІ ЗУ «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 52 розділу ХІ ЗУ «Про зайнятість населення» щодо припинення виплати допомоги по безробіттю та реєстрації безробітного у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів, Державна прикордонна служба України надала інформацію щодо перебування зареєстрованих безробітних за кордоном, станом на 28.10.2022.
В даному переліку є ОСОБА_2 , яка виїхала з України в період 07.05.2022 та в`їхала в Україну 09.06.2022.
Згідно бухгалтерської довідки про розрахунок коштів, які підлягають поверненню за періоди з 06.06.2022 по 28.09.2022 по безробітній ОСОБА_1 - ПК№230021110300020 від 01.03.2023, підлягає поверненню сума 25257,75 грн.
20.12.2022 Директором Черкаського міського центру зайнятості видано наказ №241 про повернення зазначених коштів.
Копію наказу отримано ОСОБА_1 06.01.2023 згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Згідно відповіді з Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.03.2023, що адресована ОСОБА_3 , вона в період з 01.05.2022 по 10.06.2022 перетнула кордон України один раз на в`їзд, 09.06.2022. З вищевказаної відповіді вбачається, що ОСОБА_2 виїхала з України в 07.05.2022.
Такими є фактичні обставини у справі. Позивач вважає, що, оскільки відповідач виїхала з України на строк понад 30 днів, то за вимогами законодавства наявні підстави для стягнення з неї виплачених сум допомоги по безробіттю після вказаної події, що обумовило звернення з цим позовом до суду.
Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).
Відповідно до п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється за умов, що перелічені в ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення».
Пунктами 7, 7-1 частини 1 статті 45 ЗУ «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем прийняття ним рішення про таке відвідування; непідтвердження без поважних причин будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними, наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем останнього підтвердження (відвідування) (під час дії надзвичайного або воєнного стану, карантину, у разі виникнення надзвичайної ситуації).
Згідно п. 5-2 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів.
Відповідно до п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого Постановою КМУ від 19.09.2018 №792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту перебування зареєстрованого безробітного за кордоном понад 30 календарних днів під час воєнного стану.
Згідно п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, з метою реалізації завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та ЗУ «Про зайнятість населення», взаємодіють з податковими органами, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері праці, трудових відносин та зайнятості населення, іншими центральними органами виконавчої влади, Державною прикордонною службою України шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від здійснення підприємницької діяльності, роботи за кордоном, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів по виконанню цього Закону.
Частиною 1 статті 22 вищевказаного Закону визначено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж сім місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб (ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 36, ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд має право: стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України така особа зобов`язана повідомити про це територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому особа зареєстрована як безробітна.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
На підставі викладених вище норм права, враховуючи доведеність позивачем факту виїзду відповідача за межі України на строк понад 30 днів, що є передбаченою законодавством підставою для припинення виплат допомоги по безробіттю, а також відсутність належного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо інформування Центру зайнятості про перетин державного кордону, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог у цій справі про стягнення суми грошової допомоги, виплаченої за період часу, коли особа не мала права її отримувати.
Суд вірно вказав, що відповідачем не спростовано факт її перебування за кордоном менше ніж 30 днів, доводи про що становлять суть поданої апеляційної скарги, адже з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 виїхала за кордон 07.05.2022, а повернулася 09.06.2022, тобто перебувала за межами держави 34 днів. 
Зазначені обставини підтверджуються даними, наданими позивачу Державною прикордонною службою України. 
Вказані факти відповідачкою не спростовані, оскільки нею надано суду лише докази її повернення до України- 09.06.2022 року, однак даних щодо підтвердження дати виїзду з держави, зокрема, копії її закордонного паспорту, відповідачкою суду надано не було.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.05.2023 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача – без задоволення.
На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки відповідача звільнено від сплати судового збору на підставі приписів п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особу з інвалідністю ІІ групи.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – відхилити.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.05.2023 у цивільній справі за позовом Черкаського обласного центру зайнятості в особі Черкаської філії до  ОСОБА_1 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 12.07.2023.

Суддя-доповідач

Судді