ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року	Львів	Справа № 140/2546/21 пров. № А/857/10607/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                    Хобор Р.Б.,
суддів                                                                         Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.
                     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі № 140/2546/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

12 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без задоволення.
Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, для виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року, правомірно застосував Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року, і здійснив виплату доплати до пенсії позивача, яка передбачена статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі двох прожиткових мінімумів.
Не погодившись із цією ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить цю ухвалу скасувати та задовольнити заяву, яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року зобов`язано відповідача здійснити доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Рішення набрало законної сили 17.06.2021 року, а тому, на думку позивача, має бути виконане у спосіб, який визначений резолютивною частиною рішення, яке є обов`язкове до виконання.
Тому, на думку позивача, суд першої інстанції помилково відмовив позивачу у задоволенні його заяви.
Перевіривши матеріали справи, доводи заяви про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Апеляційний суд встановив те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 09 вересня 2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
Рішення набрало законної сили 17.06.2023 року.
На виконання цього рішення суд першої інстанції 16.01.2023 року видав виконавчий лист.
14.02.2023 року відкрито виконавче провадження № 70994587.
Водночас, у листі від 26.04.2023 року відповідач повідомив позивача про те, що з 09.09.2020 року провів нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру у розмірі двох прожиткових мінімумів.
Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Зі змісту цієї статті випливає, що, як крайній захід, для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.
Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.
Отже, звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України можливе після примусового виконання рішення суду та якщо заходи вжиті виконавчою службою не принесли бажаного результату. Такий висновок міститься в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 09.12.2021 року в справі № 9901/235/20.
Водночас, апеляційний суд встановив те, що примусове виконання рішення у цій справі в рамках виконавчого провадження № 70994587, яке відкрите 14.02.2023 року триває, оскільки державний виконавець не вчинив жодних дій щодо примусового виконання виконавчого листа, а виконавче провадження не завершене.
У контексті викладеного можна узагальнити, що звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, коли позивач не використав можливість виконання рішення суду на підставі Закону  України «Про виконавче провадження» є передчасним.
Тому, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, зробив вірний висновок про відмову в задоволенні заяви позивача, яка подана в порядку статті 383 КАС України.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 140/2546/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Постанова складена 28.08.2023 року