ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/252/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року в адміністративній справі №160/252/23 (головуючий суддя першої інстанції - Рищенко А.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 27.12.2022 року (згідно зі штампом на копії поштового конверта) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2022 року №0114147/10-2409-0416, яким їй визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) за 2019 рік                      в розмірі 70918,96 грн.;
- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2022 року №0114147/9-2409-0416, яким їй визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) за 2020 рік                     в розмірі 73577,51 грн.;
- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2022 року №0114147-2409-0416, яким їй визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) за 2021 рік                    в розмірі 101971,80 грн.. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23.08.2018 року їй на праві власності належать об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель і споруд, загальною площею 2427,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за який  було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач посилається на протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень, оскільки вважає, що нерухоме майно, яке належить їй на праві власності не є об`єктом оподаткування в силу положень пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки є майном сільськогосподарського товаровиробника та призначене для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року адміністративний позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами відзиву на позовну заяву. Скаржник вважає, що вирішуючи спір та приймаючи оскаржене рішення, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, у зв`язку з чим на підставі п.1 та п.4 ч.1 ст.317 КАС України висновки суду першої інстанції є безпідставними, необґрунтованими та свідчать про відсутність об`єктивного, всебічного, повного та законного розгляду даної справи.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (РНКОПП НОМЕР_1 ), зареєстрована 29.11.2017 №22020000000003678, платником єдиного податку та перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області. Одним із видів її діяльності є (код КВЕД 01.11) вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.60-61).
Відповідач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
З 23.08.2018 року позивачу на праві власності належать об`єкт нерухомого майна – комплекс будівель і споруд, загальною площею 2 427,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).
Відповідачем 24.06.2022 прийняті податкові повідомлення-рішення (а.с.11-13):
- №0114147/10-2409-0416, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) за 2019 рік у сумі 70 918,96 грн.;
- №0114147/9-2409-0416, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) за 2020 рік у сумі 73 577,51 грн.;
- №0114147-2409-0416, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) за 2021 рік у сумі 101 971,80 грн.
Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулась до Державної податкової служби України зі скаргами (а.с.14-23).
Рішеннями ДПС України про результати розгляду скарг від 25.11.2022 року №15322/6/99-00-06-01-04-06, №15321/6/99-00-06-01-04-06 та №15319/6/99-00-06-01-04-06 податкові повідомлення-рішення від 24.06.2022 року №0114147/10-2409-0416, №0114147/9-2409-0416 та №0114147-2409-0416 залишено без змін, а скарги ОСОБА_1 – без задоволення (а.с.24-26, 29-31, 34-36).
Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_1 наділена статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та використовує комплекс нежитлових будівель як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, а саме для зберігання вирощеної продукції, то такі будівлі в силу приписів абз.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Статтею 266 Податкового Кодексу України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового Кодексу України  встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2  статті 266 Податкового Кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Згідно з пп.266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового Кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу встановлено перелік об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, будівель і споруд, які не є об`єктом оподаткування.
Так, абзацом «ж» цього підпункту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України, затверджено наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року №507 (далі по тексту - ДК 018-2000).
ДК 018-2000 включає в себе клас 1271 - Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, який включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарський діяльності, а також включає в себе підклас 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
За змістом абзацу «г» пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги. 
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу).
Відтак, пільга, встановлена абзацом ж) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова «призначення» як «мета використання чого-небудь», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) безпосередньо власником у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.
Законодавцем не встановлено обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначено цільове призначення їх використання та встановлення вичерпного переліку підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.
Об`єкт нерухомого майна, щодо якого визначено грошове зобов`язання спірними податковими повідомленнями-рішеннями, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1221055400:01:053:0003, загальною площею 2000 га, яка має цільове призначення 01.03 - для ведення особистого селянського господарства (а.с.45, 54-55).
Експертним висновком від 24.01.2020 року АС №2002402 підтверджено те, що комплекс будівель, розташованих на вказаній земельній ділянці, за цільовим призначенням є об`єктами сільськогосподарського призначення (а.с.56-59).
Вказані обставини відповідачем не  спростовано.
Відповідачем ані  суду  першої, ані  суду  апеляційної  інстанції не надано жодних доказів на підтвердження надання позивачем в оренду ТОВ «Агро Фарт» комплексу будівель і споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське, вул. Київська, буд. 1д,  або інших доказів того, що позивач протягом 2019-2021 років використовувала належні їй на праві власності об`єкти нерухомого майна у будь-який іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності, спосіб.
Також варто зазначити, що надана відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта містить відомості лише стосовно укладення між позивачем та ТОВ «Агро Фарт» договору оренди земельної ділянки у розмірі 21,4097 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське.
Проте, зазначений договір оренди земельної ділянки в жодному разі не свідчить про надання ОСОБА_1 в оренду комплексу будівель і споруд, загальною площею 2427,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.
Як зазначалось вище, одним із видів діяльності позивача є (код КВЕД 01.11) вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, а тому остання підпадає під визначення сільськогосподарського товаровиробника.
З огляду на те, що позивач наділена статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та використовує комплекс нежитлових будівель як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, а саме для зберігання вирощеної продукції, то такі будівлі в силу приписів абз.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, як правильно зазначив і суд першої інстанції.
Враховуючі приведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність податкових повідомлень-рішень №0114147/10-2409-0416,                         №0114147/9-2409-0416 та №0114147-2409-0416 від 24.06.2022 року про визначення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) за 2019-2021 роки та їх скасування.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О  С Т А Н О В И В:
Апеляційну Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року в адміністративній справі №160/252/23 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року в адміністративній справі №160/252/23 залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко