справа № 523/13919/22-ц
провадження № 22-ц/824/8176/2023
головуючий у суді І інстанції Соколов О.М.
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
       13 липня 2023 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи недієздатною, призначення опікуна, 
 
      ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною, призначення опікуна. А саме просила суд, визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити над ним опіку; призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року позовну заяву   ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи недієздатною, призначення опікуна - повернуто заявнику.          
Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та вирішити питання щодо відкриття провадження по справі в суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що визнання особи недієздатною можливе лише за рішенням суду, оскільки наразі відсутнє таке рішення стосовно      ОСОБА_2 , єдиним шляхом захисту його прав є саме звернення до суду, а не до органу опіки та піклування, а тому висновок суду першої інстанції про те, що до заяви про усунення недоліків не додано висновок органу опіки та піклування про можливість призначення її опікуном, а також доказів того, що заявник зверталася з приводу цього питання до органу опіки та піклування є безпідставними.
Зазначає, що відсутність висновку органу опіки та піклування не є підставою для повернення позовної заяви судом, оскільки висновок подасться безпосередньо до суду під час розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду, зазначену в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Повернувши позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що недоліки, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не були усунуті в повній мірі, оскільки до позовної заяви позивач не додала висновок органу опіки та піклування про можливість призначення її опікуном, а також доказів того, що заявник зверталася з приводу цього питання до органу опіки та піклування.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вказує про таке.
Встановлено, що у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною, призначення опікуна. А саме просила суд, визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити над ним опіку; призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме запропоновано надати висновок органу опіки та піклування про можливість призначення її опікуном, а також докази того, що заявник зверталася з приводу цього питання до органу опіки та піклування, оскільки за ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.
На виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 рокупро залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 3 березня 2023 року подала до суду заяву, в якій вказала, що законодавством не встановлено, що подання чи висновок органу опіки та піклування, повинні бути надані до розгляду справи судом.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року позовну заяву   ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи недієздатною, призначення опікуна - повернуто заявнику, з тих підстав, що заявник не усунула вказані в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року недоліки.
Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Ч. 3 ст. 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Ч. 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
У ч. 2 ст. 294 ЦПК України прямо передбачено, що з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
 Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.
За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.
Зі змісту заяви про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над особою, а також заяви про усунення недоліків, вбачається, що заявником зазначено обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено, що до матеріалів справи буде надано висновок органу опіки та піклування під час розгляду справи.
Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Згідно частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішенні спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.
Колегія суддів уважає, що заявник в повній мірі виконала вимоги суду першої інстанції, а тому підстав повертати позовну заяву останній у суду не було.
Таким чином, не можна визнати обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви із зазначених судом підстав.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що надання таких доказів та встановлення вищевказаних обставин має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення за наслідками вирішення заяви про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над особою, проте не може бути визнано підставою для залишення такої заяви без руху і її повернення, у випадку не зазначення таких, відповідно до вищенаведених норм ЦПК України, натомість може бути підставою для відмови у задоволенні заяви по суті з підстав недоведеності таких вимог або залишення заяви без розгляду у випадку наявності підстав для застосування положень частини 6 ст. 294 ЦПК України.
Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для залишення заяви без руху та повернення заяви про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над особою були відсутні, вказані доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику заяви з підстав, передбачених ч. 7 ст. 185 ЦПК України.
 Відповідно до статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
Так, відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом пунктів 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відтак, апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції безпідставно повернуто заяву ОСОБА_1 через неусунення недоліків, оскільки обставини, вказані в ухвалі суду від 22 березня 2023 року, не можуть бути перешкодою в доступі до правосуддя.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                 Т.О. Писана
 
Судді                                                                             К.П. Приходько
 
                                                                                       С.О. Журба